Справа № 305/1831/22
Номер провадження 1-кп/305/181/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ане, Алукненського району Латвії, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи судимим згідно вироку Рахівського районного суду від 12.04.2017 за ч.1 ст.122 КК України - до 1 року позбавлення волі, ч.1 ст.309 КК України - 1 року і 6 місяців позбавлення волі, ч.1 ст.129 КК України - 1 року обмеження волі, ч.3 ст.296 КК України - 2 років позбавлення волі, ч.1 ст.347 КК України - 3 років обмеження волі, на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, судимість за які не знята і непогашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти громадської безпеки та моральності за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 , 05 липня 2018 року, близько 20 години 30 хвилин, знаходячись по вул. Павлюка, в смт. Кобилецька Поляна, Рахівського району Закарпатської області, навпроти адміністративної будівлі Кобилецько-Полянської селищної ради, діючи умисно, виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно кидав камінням в напрямку вантажного автомобіля марки "Renault" моделі "Magnum 460.18" під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в напрямку смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області в результаті чого своїми діями пошкодив лобове скло вищевказаного автомобіля, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 1400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість свою визнав повністю та пояснив, що у липні 2018 року, точної дати не пам`ятає, увечері повертався з худобою з пасовища. У той час по вулиці йшло багато худоби: корів, кіз, а позаду їхав вантажний автомобіль, який сильно сигналив. На що він розсердився, і почав кидати у скло автомобіля камінням. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Обвинувачений не заперечував проти вищевказаних обставин, винуватість у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого та матеріалами, які характеризують його особу, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненому особою, раніше судимою за хуліганство.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердечно розкаявся, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням позиції прокурора, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, у ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 на підставі вироку Рахівського районного суду від 14.03.2023 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та на підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 (три) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 інкриміноване йому діяння вчинив - 05 липня 2018 року, тобто до постановлення стосовно нього вироку від 14.03.2023, суд, при призначенні ОСОБА_4 покарання застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.

Так, за змістом вимог ч.ч.1, 2 та 4 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 20-21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

Встановлений ст.70 КК порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання за дане кримінальне правопорушення та покарання, призначене йому на підставі вироку Рахівського районного суду від 14.03.2023.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 у період з 07.12.2021 перебуває під вартою, йому слід зарахувати зазначений строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні в ході досудового та судового слідства не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження не обирався..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки (шість) місяців позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України ОСОБА_4 до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рахівського районного суду від 14.03.2023 та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 грудня 2021 року, тобто з моменту його затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1