Провадження №11-сс/801/20/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Стара Вижівка Старовижівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, раніше не судимий, працює на посаді головного технолога ТОВ «КСМ Протек», одружений, має на утриманні малолітню дитину,

підозрюваного за ч. 3 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, слідчого ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000440 від 22.07.2022 щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме в тому, що водій ОСОБА_7 22.07.2022 близько 17 години 20 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» в районі с. Сальник Калинівської ОТГ Вiнницького району Вінницької області у напрямку м. Житомир, не врахував швидкості руху керованого ним транспортного засобу, вiдповiдного напрямку руху, дорожньої обстановки у вигляді закритої зустрічної смуги руху та встановлення мiшкiв з піском, на дорозі, яка має дві і більше смуги руху в одному напрямку, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, за відсутності потреби у випередженні, обгоні або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «ЗАЗ Daewoo Sens» ОСОБА_11 та пасажир ОСОБА_12 від отриманих травм загинули на місці події.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Затримано підозрюваного ОСОБА_7 в залі суду відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 25 лютого 2023 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозра оголошена ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України обґрунтована, а тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, наслідки у виді загибелі двох людей, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілих по кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний час доби, а саме з 22:00 год до 06:00 год наступної доби, надавши можливість переміщатися до лікувальних закладів та проходити обстеження та лікування, також працювати, встановивши обмеження - уникати спілкування із потерпілим і свідками у справі, прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом, здати закордонний паспорт.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що оголошена підозра ОСОБА_7 не обґрунтована, оскільки він діяв згідно ПДР, однак причиною ДТП стало - недбала організація дорожнього руху на цій ділянці дороги, відсутність жодної інформації від дорожніх знаків та розмітки, що на зустріч йому можуть рухатися транспортні засоби.

Також жоден із зазначених ризиків у клопотанні не знайшов свого підтвердження належними доказами, не враховано соціальний стан та міцні зв`язки ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та роботи, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка не працює.

Крім того, ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, переніс декілька складних операцій та на цей час потребує регулярної медичної допомоги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як слідчим суддею належно не враховано надані сторонами провадження матеріали, відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_7 та зазначених ризиків.

Також не враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який в наслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, потребує систематичної медичної допомоги, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував завдану шкоду потерпілим, а тому є можливим визначення йому застави.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Просив суд належним чином оцінити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, так вважає, що підозра є необґрунтованою, не має беззаперечних доказів, обраний запобіжний захід є незаконним. В матеріалах справи наявні відповідні медичні довідки згідно яких вбачається, що ОСОБА_7 отримав третю групу інвалідності, потребує спеціального харчування та догляду лікаря. Жодних із ризиків не має.

Захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Звернула увагу суду на те, що після ІТТ було проведено консиліум щодо харчування ОСОБА_7 після оперативного втручання, так як стан його здоров`я погіршився, і в умовах утримання він не може належним чином проходити реабілітацію.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги своїх захисників, просив їх задовольнити. Зазначив, що в умовах СІЗО стан здоров`я його погіршується, так як йому не забезпечено шестиразове дієтичне харчування, у зв`язку з чим недоїдає.

Прокурор ОСОБА_9 просив залишити апеляційні скарги захисників без задоволення, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, а оскаржувану ухвалу слідчого судді суду першої інстанції від 28.12.2022 залишити без змін. Звернув увагу суду на те, що підозру ОСОБА_7 визнає, має третю групу інвалідності , що може бути підставою для перетину кордону, а також відсутні висновки лікаря щодо неможливості його перебування в умовах СІЗО.

Слідчий ОСОБА_10 також заперечив щодо задоволення апеляційних скарг захисників, просив оскаржувану ухвалу слідчого судді суду першої інстанції від 28.12.2022 залишити без змін, оскільки в даному кримінальному провадженні наявні зазначені в клопотанні ризики, запобіжний захід обраний ОСОБА_7 пов`язаний з тяжкістю вчиненого злочину та призначенням в подальшому покарання, свою вину в інкримінованому правопорушенні він не визнає та може впливати на свідків.

Заслухавши доповідача, виступи сторони захисту та самого підозрюваного, заперечення прокурора, слідчого у даному кримінальному провадженні, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вказані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Встановлено, що під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді зазначені вимоги закону слідчим суддею в повній мірі дотримані.

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися як з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо наявності підстав для застосування відносно її підзахисного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так і з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, оскільки при розгляді питання щодо обрання вказаного запобіжного заходу слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 тяжкого злочину, що спричинило смерть двох людей, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, вказують на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання на території Київської області, відсутність з його слів наміру переховуватися чи покидати Україну, те, що він є особою раніше не судимою, відшкодування ним витрат на ритуальні послуги та поховання потерпілих, наявність позитивної характеристики за місцем проживання та місцем роботи, третьої групи інвалідності, соціально-стримуючих зв`язків, зокрема дружини та малолітньої дитини, постійне місце роботи, про що зазначили захисники останнього у своїх апеляційних скаргах, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

На думку колегії суддів доводи захисників щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного на даний час є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти як орган досудового розслідування, так і в подальшому суд.

В ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи апеляційних скарг захисників, щодо отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перенесення кількох операцій, проте вказане на даний час не може бути підставою для задоволення апеляційних скарг, оскільки матеріали провадження не містять переконливих даних, зокрема відповідного висновку про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані захисниками не були.

Відповідно до Закону України "Про попереднє ув`язнення" у разі необхідності, особам, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в установі попереднього ув`язнення надається уся необхідна медична допомога та можливість додаткових відповідних обстежень проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема вчинення останнім тяжкого злочину, легковажне ставлення до порушення правил дорожнього руху, відсутність відповідних медичних висновків щодо неможливості належного утримання підозрюваного в умовах СІЗО, введення в Україні воєнного стану, апеляційний суд вважає, що на даний час буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, що повністю узгоджується з вимогами п.2 ч.4 ст.183 КПК України якими передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційних скарг захисників викладених в них висновків слідчого судді суду першої інстанції не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4