Справа № 369/7017/22
Провадження № 1-кп/369/1255/23
В И Р О К

іменем України

17.02.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 001044 від 21 липня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дрягуново Пригородського району Сверловської області, громадянина України, який має середню освіту, працює на посаді охоронця ФОП « ОСОБА_7 », одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: с. Максимівка, Харківська область та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

19 липня 2022 року близько 14:50 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходився малолітній потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підбігши до потерпілого ОСОБА_8 , наніс один удар палицею, яку тримав у правій руці, по ногам в область стегна, з переду вище колін, один удар палицею по сідницям, один удар палицею по спині в область правого плеча, чим завдав малолітньому потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, а саме згідно з висновком експерта № 81 від 05 липня 2022 року: садно правого плеча, садно правого колінного суглобу, синці нижніх кінцівок та сідниць.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні визнав та підтвердив вчинення кримінального проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, неодноразово просив вибачення у потерпілого та запевнював суд, що в подальшому подібного не вчинятиме. Вказав, що того дня в нього був день народження і він зустрічав гостей разом з малолітніми дітьми в дворі, в цей час малолітній потерпілій почав дражнися в бій його дітей та побіг за молодшою донько, у зв`язку чим він і схопив горіхову різки та наніс потерпілому тілесні ушкодження. Щодо заявленого законним представником потерпілого ОСОБА_4 цивільного позову в інтересах малолітнього ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який в ході судового розгляду було змінено, просив суд відмовити в його задоволенні повністю, оскільки цивільний позов жодним чином не обґрунтовано та понесені витрати не підтверджені у встановленому законом порядку, тобто відсутні будь-які докази того, що малолітньому ОСОБА_8 було завдано моральну шкоду, а також зважаючи на його майновий стан він не має таких фінансових спроможностей виплачувати суму коштів, заявлену законним представником потерпілого.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання його підзахисному ОСОБА_5 врахувати його беззаперечне визнання своєї вини у вчиненому та його щире каяття і призначити покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що наближене до його мінімальній межі. Крім того, вказав що обвинувачений працює офіційно та має середньомісячний дохід у розмірі 6000-6500 грн, має на утриманні дружину, яка не працює та двоє малолітніх дітей, Щодо заявленого законним представником потерпілого ОСОБА_4 цивільного позову в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , з урахуванням змінених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки він жодним чином не обґрунтований та не підтверджений будь-якими доказами.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 допитана в судовому засіданні підтвердила обставини вчиненого кримінального проступку, в частині призначення покарання обвинуваченому просила суд призначити штраф у розмірі 6 місячних мінімальних заробітних, з урахуванням тривалості розгляду справи в суді або застосувати виправні роботи 1056 годин, або позбавлення волі на строк 2 роки умовно, а також застосувати примусову терапію над агресією та гнівом. Також просила суд задовольнити змінений цивільний позов в інтересах малолітнього ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 80 000 (вісімдесят тисяч) грн, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , її малолітній син ОСОБА_8 отримав фізичні та психічні травми. Пояснила, що син по цей день погано засинає, тривожно спить та прокидається посеред ночі, боїться самостійно вийти гуляти на вулицю без супроводу дорослих членів родини, боїться зустріти обвинуваченого чи членів його родини, у дитини періодично трапляються істерики, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися до фахівців за психологічною допомогою.

У судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого та дослідженням цивільного позову, у зв`язку з чим судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, дані про особу винуватого, який має середню освіту, працює на посаді охоронця у ФОП « ОСОБА_7 », одружений, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України вважається таким , що судимості не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та вчинення кримінального проступку вперше.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Пленум Верховного суду України у п. 1 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі, що дорівнює його максимальній межі.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді штрафу є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження законний представник потерпілого ОСОБА_4 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_8 звернулась до обвинуваченого ОСОБА_5 з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 80 000 грн. В обґрунтування понесених витрат законний представник зазначила, що оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого її малолітній син ОСОБА_8 отримав фізичні та психічні травми, погано засинає, тривожно спить та прокидається посеред ночі, боїться самостійно вийти гуляти на вулицю без супроводу дорослих членів родини, боїться зустріти обвинуваченого чи членів його родини, у дитини періодично трапляються істерики, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися до фахівців за психологічною допомогою. При цьому, долучила до матеріалів фотознімки сина із зображенням завданих останньому тілесних ушкоджень.

Поряд з цим, в судовому засідання законний представник стверджувала, що її син потребує додаткових витрат на майбутнє, а саме: масажі, консультації лікарів та оздоровлення.

У зв`язку з цим, суд бере до уваги доводи законного представника потерпілого ОСОБА_4 та погоджується з тим, що в результаті завданих потерпілому легких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілому завдано ушкодження здоров`ю, внаслідок чого він дійсно зазнав моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з ушкодженням здоров`я. З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає, що цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 80 000 грн, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Суд зазначає, що в судовому засіданні законним представником потерпілого належним чином не доведено того, що в результаті вчиненого правопорушення малолітньому потерпілому ОСОБА_8 завдано моральну шкоду саме такого розміру, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, що стало б підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі вказаної в цивільному позові.

Звідси, суд вважає, що в результаті завданих легких тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_8 завдано моральну шкоду на суму 5 000 грн, яка підлягає стягненню з обвинуваченого. При цьому, суд виходить з обставин вчиненого кримінального правопорушення, обстановки, що склалась, віку потерпілого та розміру, глибини фізичних й душевних страждань, що останній зазнав.

Твердження законного представника потерпілого про необхідність стягнення з обвинуваченого витрат на майбутнє, є безпідставними та такими, що суперечить вимогам цивільного законодавства, а саме загальним положенням інституту відшкодування шкоди в частині того, що понесені збитки мають бути реальними та підтвердженими документально.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 128-129, 369, 370, 373, 374, 376, 382 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь законного представника потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Речові докази: диск СD-R, сірого кольору, марки «VERBATIM», ємністю 700 mb, з відеоматеріалом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1