СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4400/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , та адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.06.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Чита, Забайкальського краю, Російської Федерації, громадянину Російської Федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, -

встановив :

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 30.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2022 року президентом російської федерації, діючи згідно злочинного плану, до ради федерації направлено звернення про використання збройних сил російської федерації за межами держави, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05.00 год. президентом російської федерації оголошено про початок військової операції на території України.

Після цього, підрозділами збройних сил російської федерації, на виконання злочинного наказу представників влади російської федерації, всупереч вимог міжнародного законодавства, зокрема: частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року; резолюцій- № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, та здійснено широкомасштабне військове вторгнення на територію України, яке триває до цього часу.

В ході даного вторгнення, підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації, в порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, здійснюються спроби окупації міст на території України, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння і військового обладнання. При цьому, вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії російської федерації та її збройних формувань призводять до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

У зв`язку з цим, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України введено воєнний стан, який у подальшому продовжений.

Так, у лютому 2022 року (точну дату та час встановити не виявилось за можливе), внаслідок збройної агресії російської федерації територія смт. Іванків Вишгородського району Київської області фактично перейшла під владу армії російської федерації, тобто була окупована.

У подальшому, приблизно із 25 лютого 2022 року по 02 квітня 2022 року, точну дату та час встановити не виявилось можливим, громадянин російської федерації ОСОБА_7 , перебуваючий на посаді старшого механіка-водія 8 МСР, НОМЕР_1 окремої мотострілкової бригади в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) 36-ї загальновійськової армії зс рф, в званні єфрейтор збройних сил рф, з невстановлених мотивів, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади рф та зс рф, які діють в порушення вищевказаних нормативних правових актів, брав безпосередню участь у актах збройної агресії на території України, зокрема в смт. Іванків, Вишгородського району Київської області.

В першій половині дня 23.03.2022 (точний час встановити не задалося можливим), в громадянина російської федерації ОСОБА_7 , який перебував у складі збройних сил російської федерації, виник злочинний умисел, спрямований на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема, на території села міського типу Іванків Вишгородського району Київської області.

Так, 23 березня 2022 року, усвідомлюючи протиправність таких дій, будучи обізнаним із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими в положеннях міжнародного законодавства, зокрема в порушення ст. 146-147 Конвенції, відповідно до положень яких серйозні порушення, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: тортури або нелюдяне поводження, захоплення полонених, а також, будучі обізнаним про кримінальну караність за порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, ОСОБА_7 , вирішив реалізувати свій злочинний умисел шляхом незаконної зупинки автомобіля марки Deo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , належного потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_3 , після чого з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи, що він діє незаконно, чітко усвідомлюючи злочинність своїх дій, перебуваючи по вул. Запрудська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області, підійшов до водія зупиненого автомобіля потерпілого ОСОБА_8 , який знаходиться в автомобілі разом із пасажирами ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та з метою подавлення волі та спроможності останнього до опору, направив на нього автоматичну зброю, наказав йому разом із пасажирами, вийти із автомобіля та стати на протилежний бік дороги, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Після чого, продовжуючи неправомірні дії, направлені на виконання злочинного умислу, ОСОБА_7 направивши зброю на ОСОБА_8 , погрожуючи вбивством, а також принижуючи честь та гідність словами «нацики» та «Бандери», наказав віддати мобільні телефони.

Не отримавши мобільний телефон від потерпілого ОСОБА_8 , військовослужбовець російської федерації, ОСОБА_7 здійснив незаконний обшук транспортного засобу марки Deo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , належного потерпілому ОСОБА_8 , де виявив схований останнім мобільний телефон.

Після виявлення мобільного телефону в автомобілі потерпілого ОСОБА_8 , продовжуючи діяти з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та наніс останньому удар прикладом автомату в праву частину плеча, чим порушивст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, відповідно до якої забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою.

Надалі, того ж дня, перебуваючи навпроти автомобіля марки Deo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Запрудська в смт. Іванків, Вишгородського р-ну, Київської області, з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи в порушення ст. 31 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, відповідно до якої будь-якій жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей, ОСОБА_7 направляючи автоматичну зброю на потерпілого ОСОБА_8 ставив питання про приналежність останнього до Збройних сил України та інших військових та громадських формувань супротиву військовій агресії, місцезнаходження таких підрозділів, правоохоронних органів, мисливців та єгерів.

Після чого, ОСОБА_7 нецензурною мовою наказав останнім їхати геть.

Отже, ОСОБА_7 , погрожуючи вбивством ОСОБА_8 , нанісши удар останньому прикладом автомату в праву частину плеча, викравши його мобільний телефон, та в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, порушив вимоги ст. ст. 3, 31, 32, 33, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та ст. лення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_7 на 16.11.2022, 17.11.2022, 18.11.2022 (оригінал та переклад) було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора», за результатами чого підозрюваний не з`явився.ст. 11, 51, 52, 75 додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

02.11.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик ОСОБА_7 на 16.11.2022, 17.11.2022, 18.11.2022 було опубліковано на сайті загальнодержавного засобу масової інформації «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Одночасно із цим, 02.11.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідом

Станом на теперішній час, будь-яких відповідей на належне повідомлення про підозру до органу досудового розслідування від ОСОБА_7 не надходило, що свідчить про його умисне ухилення від органів досудового розслідування.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000185 від 30.06.2022, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 27.06.2022 про вчинення злочину щодо останнього; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.07.2022; матеріалами виконання доручення оперативними працівниками в своїй сукупності; протоколом огляду від 19.07.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.07.2022; протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 21.07.2022 за участю ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 за участю ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2022 за участю ОСОБА_8 ; протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 21.07.2022 за участю ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 за участю ОСОБА_10 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2022 за участю ОСОБА_10 ; протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 21.07.2022 за участю ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 за участю ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2022 за участю ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 09.11.2022 публікації на сайті «Офіс Генерального прокурора»; протоколом огляду від 09.11.2022 публікації на сайті газети «Урядовий кур`єр»; висновком судово-психіатричного експерта КНП КОР «ОПНМО» відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз № 275 від 16.09.2022; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

В судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник в судовому засіданні покладався на розсуд суду, зазначивши, що він, як захисник, не мав зустрічі з підозрюваним.

Вивчивши клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення захисника та прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000185 від 30.06.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

02.11.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик ОСОБА_7 на 16.11.2022, 17.11.2022, 18.11.2022 було опубліковано на сайті загальнодержавного засобу масової інформації «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Одночасно із цим, 02.11.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_7 на 16.11.2022, 17.11.2022, 18.11.2022 (оригінал та переклад) було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Станом на теперішній час, будь-яких відповідей на належне повідомлення про підозру до органу досудового розслідування від ОСОБА_7 не надходило, що свідчить про його умисне ухилення від органів досудового розслідування.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, місце перебування його не встановлено.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а тому у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, що спростовуєдоводи сторони захисту щодо відсутності оголошення міжнародного розшуку підозрюваного, як ключового елемента для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів в тому, що особа, можливо, вчинила злочин, підтверджується долученими до матеріалів клопотання матеріалами, що містяться, у їх сукупності.

Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим передбачає покарання у вигляді позбавлення волі;вказаний ризик обґрунтовується наявністю повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, інші причетні до вчинення злочину особи не встановлені, а тому розуміючи тяжкість покарання, підозрюваний може використати всі можливі способи та засоби для ухилення від відповідальності, зокрема враховуючи його перебування поза межами України. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є також реальним та обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні тривають заходи направлені на встановлення місця перебування речових доказів, які можуть мати суттєве доказове значення, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 може перешкоджати досудовому розслідування з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, як і реальним є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, будучи обізнаним про місце їх проживання. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є також реальним та обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 являється військовослужбовцем країни-агресора та вважає, що протиправні дії які він вчиняє на території України залишаться не поміченими, а тому існують дуже високі ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, яка свідчать про високу ступінь небезпечності поведінки підозрюваного, виняткову аморальність вчинених дій у тому числі щодо майна цивільного населення, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності можливість вчинення аналогічних злочинів підозрюваним у майбутньому та підвищує ризики того що підозрюваний може ухилитись від слідства і суду; додатковим ризиком щодо повторення суспільнонебезпечної поведінки підозрюваного у тому числі щодо перешкоджання кримінальному провадженню є також можливість доступу останнього до зброї.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , громадянин Російської Федерації виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з високим ступенем вірогідності буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, фактично вже переховується від слідства, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, вчинятиме інше кримінальне правопорушення, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають оцінці при подальшому проведенні досудового розслідування та дослідженню під час розгляду справи по суті.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000185 від 30.06.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 12.12.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_11 ОСОБА_12