Справа № 991/5685/22
Провадження 1-кс/991/5707/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4.,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

Вказана скарга надійшла до Вищого антикорупційного суду 21 листопада 2022 року, та на підставі протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 22.11.2022 була передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_4.

1.Зміст поданої скарги

Вказана скарга обґрунтована тим, що 09.11.2022 скаржник звернувся із заявою до Державного бюро розслідувань про вчинення працівником Територіального управління ДБР у Полтаві ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.3.ст.369-2 КК України. У своїй заяві скаржник вказав, що у порядку цивільного судочинства здійснюється розгляд судової справи №403/4191/12 , в ході розгляду якої, заявник вважає, що працівником ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_2 на користь своєї матері ОСОБА_3 , міг вчинятися вплив на суддів апеляційної інстанції, задля розгляду останніми, звернень ОСОБА_3 , подані через 8 місяців, про роз`яснення ухвали та скасування судового рішення. При цьому, заявник вказує, що ОСОБА_2 його залякував у присутності свідків.

У зв`язку з викладеним, у своїй заяві адвокат просив ДБР внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Водночас, на теперішній час про результати розгляду вказаної заяви скаржника не повідомлено, що, на його переконання, свідчить про бездіяльність уповноважених осібДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у строк, передбачений КПК України.

Враховуючи вказане, у своїй скарзі скаржник просить суд зобов`язати уповноважену особу ДБР внести до ЄРДР відомості, викладені в його заяві, про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, та надіслати йому витяг з ЄРДР.

2.Позиція учасників судового засідання

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, водночас до початку судового засідання надіслав клопотання про його проведення в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Дніпро.

Розглядаючи вказане клопотання, слідчий суддя не встановив підстав для його задоволення, оскільки скаржником не наведено жодних підстав, передбачених ст. 336 КПК України, у разі яких можливо здійснювати судове провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення. Зазначення заявником лише вказаної статті, не може вважатися належним обгрунтуванням, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості встановити, які саме причини із наведеного переліку, унеможливлюють участь заявника у судовому засіданні.

Водночас, у своїй скарзі ОСОБА_1 просив у разі його відсутності врахувати, що подану скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник ДБР у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

З поданої скарги та долученої до неї заяви вбачається, що кримінальне правопорушення полягає у вчиненні впливу працівником ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_2 на суддів апеляційної інстанції, в інтересах своєї матері - ОСОБА_3 для затягування цивільної судової справи №403/4191/12, в якій остання є учасницею.

Вказані обставини, на думку заявника свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Водночас, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаного кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення службовою особою дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 369-2 КК України, а саме - за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Так, заявником не повідомлено про прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання неправомірної вигоди будь-ким, розміру такої неправомірної вигоди, так само і не зазначено на кого саме вчинено вплив.

Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке заявник робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному сприйнятті щодо дій учасниці справи ОСОБА_3 та посади її сина - ОСОБА_2 . Будь-яких відомостей, які б свідчили про здійснення впливу останнім на суддів та форму такого впливу, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника недостатньо для висновку про наявність ознак тяжкого корупційного кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування. У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій заяві.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність стверджуваної заявником бездіяльності з боку уповноважених осіб ДБР, що є підставою для відмови у задоволенні його скарги.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_4