Номер провадження: 11-сс/813/29/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 року про накладення арешту на грошові кошти та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та іншими цінностями,-

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна.

Накладено арешт на грошові кошти та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та іншими цінностями, що надходять та вже знаходяться на розрахункових рахунках:

-ОСОБА_9 (ІПН - НОМЕР_1 ): рахунок № НОМЕР_2 у валюті ГРН, № НОМЕР_3 у валюті USD, № НОМЕР_4 у валюті ГРН, № НОМЕР_5 у валюті ГРН, № НОМЕР_6 у валюті ГРН, № НОМЕР_7 у валюті ГРН, № НОМЕР_8 у валюті ГРН, відкриті в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299)

-ОСОБА_11 (ІПН - НОМЕР_9 ): рахунок № НОМЕР_10 у валюті ГРН, № НОМЕР_11 у валюті ГРН., № НОМЕР_12 у валюті ГРН., № НОМЕР_13 у валюті ГРН., № НОМЕР_14 у валюті ГРН., № НОМЕР_15 у валюті ГРН., № НОМЕР_16 у валюті ГРН., № НОМЕР_17 у валюті ГРН., № НОМЕР_18 у валюті ГРН., № НОМЕР_19 у валюті ГРН., № НОМЕР_20 у валюті ГРН., № НОМЕР_21 у валюті ГРН., № НОМЕР_22 у валюті ГРН., які у своїй злочинній діяльності використовує ОСОБА_9 , відкриті в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

-ОСОБА_12 (ІПН - НОМЕР_23 ): рахунок № НОМЕР_24 у валюті ГРН., № НОМЕР_25 у валюті USD, № НОМЕР_26 у валюті ГРН., № НОМЕР_27 у валюті ГРН., № НОМЕР_28 у валюті USD, № НОМЕР_29 у валюті ГРН., № НОМЕР_30 у валюті ГРН., № НОМЕР_31 у валюті EUR, № НОМЕР_32 у валюті ГРН., № НОМЕР_33 у валюті ГРН., № НОМЕР_34 у валюті ГРН., № НОМЕР_35 у валюті ГРН., № НОМЕР_36 у валюті ГРН., № НОМЕР_37 у валюті ГРН., № НОМЕР_38 у валюті USD, № НОМЕР_39 у валюті ГРН., № НОМЕР_40 у валюті USD, № НОМЕР_41 у валюті ГРН., № НОМЕР_42 у валюті USD, № НОМЕР_43 у валюті EUR, № НОМЕР_44 у валюті ГРН., № НОМЕР_45 у валюті ГРН., № НОМЕР_46 у валюті ГРН., № НОМЕР_47 у валюті ГРН., відкриті в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

-ОСОБА_13 (ІПН - НОМЕР_48 ): рахунок № НОМЕР_49 , № НОМЕР_50 у валюті ГРН., № НОМЕР_51 у валюті ГРН., № НОМЕР_52 у валюті ГРН., № НОМЕР_53 у валюті USD, № НОМЕР_54 у валюті ГРН., № НОМЕР_55 у валюті USD, № НОМЕР_56 у валюті ГРН., № НОМЕР_57 у валюті ГРН., № НОМЕР_58 у валюті USD, № НОМЕР_59 у валюті ГРН., № НОМЕР_60 у валюті ГРН., № НОМЕР_61 у валюті ГРН., № НОМЕР_62 у валюті ГРН., № НОМЕР_63 у валюті ГРН., № НОМЕР_64 у валюті USD, № НОМЕР_65 у валюті ГРН., відкриті в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299);

-ОСОБА_14 (ІПН - НОМЕР_66 ): рахунок № НОМЕР_67 у валюті ГРН., № НОМЕР_68 у валюті ГРН., № НОМЕР_69 у валюті ГРН., № НОМЕР_70 у валюті ГРН., № НОМЕР_71 у валюті ГРН., № НОМЕР_72 у валюті EUR, № НОМЕР_73 у валюті ГРН., № НОМЕР_74 у валюті EUR, № НОМЕР_75 у валюті ГРН, відкриті в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299).

Зобов`язано службових осіб АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) подати до Управління СБ України в Одеській області відомості щодо залишку грошових коштів на вказаних вище рахунках на момент отримання ухвали суду про зупинення видаткових операцій по рахунку.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, яка подана 07.11.2022 року представник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність та недоведеність прокурором підстав та мети арешту грошових коштів ОСОБА_9 . Зазначає, що матеріали справи не містять постанов про визначення майна речовими доказами, відомостей, коли були відкриті ці рахунки, для того, щоб можна було встановити мету їх відкриття.

Жодним доказом ті обставини, на які слідчий посилається у клопотанні про арешт майна не підтверджені, що свідчить про необґрунтованість клопотання.

Не є обґрунтованим твердження слідчого про причетність ОСОБА_9 до підривної або іншої протиправної діяльності.

Які підстави чи розумні підозри вважати арештовані кошти доказом будь-якого злочину слідчий не зазначив.

Матеріали справи не містить доказів того, що арештоване майно набуто ОСОБА_9 безоплатно або за ціною, вищою або нижчою за ринкову вартість.

Ніяких речей та документів слідчим не вилучалось, тому посилання в ухвалі слідчого судді на відповідність вилучених речей і документів критеріями речових доказів є безпідставним, а сама ухвала - невмотивованою.

Не є обґрунтованою слідчим і мета накладення арешту, оскільки ніяких експертиз слідчий не збирався проводити з арештованими коштами, що прямо вбачається зі змісту клопотання.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 вказує, що клопотання слідчого розглянуто з порушенням визначених ч. 1 ст. 172 КПК строків.

Копія витягу з ЄРДР , яка була долучена до клопотання слідчого не містить навіть за змістом схожої інформації щодо фактажу, викладеному у клопотанні слідчого, що свідчить про проведення процесуальних дій без внесення відповідної інформації до ЄРДР, що прямо заборонено ч. 3 ст. 214 КПК.

Копія рапорту та повідомлення, що стали підставою для внесення вказаної інформації до ЄРДР були датовані 02.03.2022 року, тобто за півроку до подій , про які йшлося в клопотанні слідчого і відповідно не містили у своєму змісті вказівки на події, про які йдеться у клопотанні. Вони стосуються правопорушень , передбачених ч.3 ст. 110 КК, яка до подій, вказаних у клопотанні слідчого не має жодного відношення.

Додана постанова про доручення проведення слідчих дій від 26.08.2022 року не містить жодної конкретної слідчої дії, яку необхідно провести у вказаному провадженні щодо встановлення конкретних обставин та фактів.

В обґрунтування поданого клопотання слідчим було додано копію протоколу допиту в якості свідка оперуповноваженого, який за дорученням самого слідчого виконував дії у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту клопотання слідчого в ньому зазначено про обіг спеціально пошкоджених купюр, проте матеріали клопотання не містять хоча б однієї такої купюри з доказами колишнього володіння нею ОСОБА_9 . Не містять матеріали справи будь- якого належного обґрунтування кількості пошкоджених купюр , які були введені в обіг.

Жодних правових підстав для виготовлення відповіді заст. начальника ГШВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 05.09.2022 року не зазначено.

Відповідь від 05.09.2022 року містить в собі банківську таємницю, розкриття якої не підтверджено жодним належним документом, тобто вказана інформація здобута у позапроцесуальний спосіб.

Жодного процесуального документу з приводу розгляду клопотання без виклику

Позиції сторін

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду.

Згідно вимог ч. 2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч.3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_8 не повідомлялися слідчим суддею про день, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не були присутніми в судовому засіданні 18.10.2022 року та копія ухвали слідчого судді від 18.10.2022 року їм не направлялась.

Представник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 отримав копію ухвали слідчого судді 02.11.2022 (а.с. 55), звернувшись до суду із відповідним запитом та 07.11.2022 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу.

Тобто, за наведених обставин, враховуючи, що доказів на підтвердження того, що скаржник отримав копію ухвали раніше ніж 02.11.2022 немає, а тому слід прийти до висновку, що строк визначений ч. 3 ст. 395 КПК України для оскарження ухвали слідчого судді представником ОСОБА_9 не пропущений, зважаючи на подачу ним апеляційної скарги 07.11.2022

Відповідно до ч.1 , 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України передбачені правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, які мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Отже із клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи з метою спеціальної конфіскації майна має право звернутися саме прокурор.

За приписами ч.4 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 .

Згідно повідомлення ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області від 02.03.2022, в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України забороненими міжнародним законодавством способами та засобами, отримано дані про діяльність в Україні та зокрема в Одеському регіоні окремих груп осіб, які вчиняють умисні дії на користь ворога, чим умисно вчиняють дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призводять до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Крім того, у відповідності до відповіді на доручення 5 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області (вих. № 65/16/867 від 07.09.2022) встановлено групу осіб, яка в умовах повномасштабного російського вторгнення в Україну, вчиняє умисні дії, направлені на підтримку збройної агресії рф, а також сприяє в проведенні розвідувально-підривної діяльності на території Одеського регіону.

Так, у період з 17.08.2022 по 28.08.2022 року фізичні особи через термінали та банкомати самообслуговування AT КБ «Приватбанк» поповнювали власні картки та картки третіх осіб, фізично-пошкодженими гривневими купюрами номіналами 500 і 1000 грн. (продірявлені у 3-х місцях). За наявними даними, вказані грошові кошти мають походження з Херсонської області. Такі купюри були підготовлені для знищення державною банківською установою AT «Ощадбанк» у м. Херсон для їх подальшої утилізації у разі захвату військами рф банку. Разом з цим, окупанти, можливо, за сприянням співробітників AT «Ощадбанк», які згодились співпрацювати з «окупаційною владою» поширили їх серед населення. За попередніми даними, загальний обсяг таких грошових коштів в Одеській області становить близько 15 млн. грн.

Згідно вказаної відповіді на доручення та листа АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що до вказаного злочину причетні громадяни України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, згідно у відповідності до відповіді на доручення 5 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області (вих. № 65/16/3445 від 05.10.2022) вбачається, що для вчинення вищевказаних злочинних дії вказані особи відкрили рахунки в банківських установах Одеської області з допомогою яких, у період з 17.08.2022 по 28.08.2022 року через термінали та банкомати самообслуговування АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) поповнювали власні картки та картки третіх осіб, фізично-пошкодженими гривневими купюрами номіналами 500 і 1 000 грн. (продірявлені у 3-х місцях), які в подальшому перераховувались на банківські картки відкриті в ПАТ «АБ Південний» (МФО 328209) на ім`я наступних осіб:

ОСОБА_15 (ІПН - НОМЕР_76 ) рахунок № НОМЕР_77 у валюті ГРН.;

ОСОБА_11 (ІПН - НОМЕР_9 ): рахунок № НОМЕР_78 у валюті ГРН.;

ОСОБА_12 (ІПН - НОМЕР_23 ): рахунки № НОМЕР_79 у валюті EUR, № НОМЕР_80 у валюті ГРН., № НОМЕР_81 у валюті ГРН.;

- ОСОБА_13 (ІПН - НОМЕР_48 ): рахунки № НОМЕР_82 у валюті EUR, № НОМЕР_83 у валюті ГРН., № НОМЕР_84 у валюті ГРН.;

ОСОБА_14 (ІПН - НОМЕР_66 ): рахунок № НОМЕР_85 у валюті ГРН.

Також, згідно отриманої інформації, на вказані рахунки перераховувались грошові кошти, які попередньо ОСОБА_9 та ОСОБА_12 через термінали та банкомати самообслуговування АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) були поповнені, фізично-пошкодженими гривневими купюрами номіналами 500 і 1 000 грн. (продірявлені у 3-х місцях). Вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально-протиправних дій. Крім того, вказані грошові кошти, які надходять і знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або на рахунки третіх осіб. Вилучені предмети та документи, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України безготівкові кошти, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 можуть бути використані як речові докази, в тому числі є сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти на вказаних розрахункових рахунках є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у третіх осіб для можливої конфіскації майна.

Слідчий зазначив, що з метою забезпечення збереження грошових коштів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визначені речовими доказами, а також забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду , запобігання можливості їх приховування, передачі відчуження, просив винести ухвалу про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та іншими цінностями, що надходять та вже знаходяться на розрахункових рахунках перелічених у клопотанні осіб, та зобов`язати службових осіб Ат " Приватбанк" подати до управління СБУ відомості щодо залишку грошових коштах на рахунках на момент отримання ухвали суду про зупинення видаткових операцій по рахунку.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого та мотивуючи необхідність накладення арешту на майно перелічене в резолютивній частині ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання та положення ст. 170 КПК України зазначив , що можна дійти висновку , що вказані речі і документи відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК у зв`язку з чим відповідно до п.1ч.2 ст. 170 КПК на вилучені речі та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та проведення з ними в подальшому відповідних експертиз.

Проте, не зрозуміло, на які саме докази посилається слідчий суддя, зважаючи на те, що слідчим суддею зроблені висновки щодо відповідності критеріям речовим доказам вилучених речей і документів, тоді як арешт накладено на грошові кошти та інші цінності , що знаходяться на рахунках в банку .

Жодного висновку щодо підстав накладення арешту на майно, перелічене у резолютивній частині ухвали , слідчий суддя не зробив взагалі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді є невмотивованою є слушними.

Навівши в ухвалі фактично лише зміст клопотання слідчого та положення процесуальних норм, що регулює питання арешту майна , слідчий суддя не надав оцінку відповідності змісту клопотання про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК .

Разом із тим, зі змісту клопотання вбачається, що слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням яке розслідується, за якими саме ознаками кримінального правопорушення та майном, на яке він просить накласти арешт.

За змістом клопотання видно, що рахунки поповнювалися ОСОБА_9 та ОСОБА_12 через термінали та банкомати фізично пошкодженими купюрами номіналом 500 і 1000 грн. Вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин. Отже , слідчий зазначив , що пошкоджені купюри містять відомості , які можуть бути використані як доказ.

Разом із цим , слідчий просить накласти арешт на безготівкові грошові кошти , що знаходяться на рахунках та інші цінності і зупинення видаткових операцій по коштам , які вже знаходяться на рахунках та що надходять.

При цьому слідчий вказує, що накладення арешту на грошові кошти необхідно, оскільки вони є доказом злочину , підлягають спеціальній конфіскації у третіх осіб для можливої конфіскації майна.

Тобто метою накладення арешту на грошові кошти , які знаходяться на рахунку і ті , які продовжують надходити, слідчий визначив одночасно збереження речових доказів, а також спеціальну конфіскацію та конфіскацію майна за вироком суду.

Викладаючи зміст клопотання, слідчий обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтовує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно - безготівкові грошові кошти та інші цінності ( які саме), що знаходяться на рахунках перелічених у клопотанні осіб та будуть надходити у подальшому, для доведення яких саме обставин це майно може бути використане , які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, чи визнане це майно речовим доказом, чи надалося можливим визначити суму поповнення, який процесуальний статус мають особи, на грошові кошти на рахунках яких слідчий просить накласти арешт, за якою нормою закону підлягають кваліфікації їх дії, зважаючи, що метою накладення арешту на майно слідчий визначив одночасно збереження речових доказів, можливість спеціальної конфіскації та конфіскації майна.

Відсутність належного мотивування у клопотанні слідчого яке саме майно є речовим доказом, та за якими критеріями воно може бути віднесене до речового доказу, перешкоджає слідчому судді перевірити доводи та вимоги клопотання та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя здійснює судовий розгляд в межах клопотання , не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати критерії для віднесення майна до речових доказів , а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги , передбачені ст. 171 КПК.

До матеріалів клопотання постанови слідчого про визнання речовими доказами не додано, отже за відсутності відповідного мотивування у клопотанні слідчого не можна дати оцінку твердженням органу досудового розслідування про відповідність зазначеного у клопотанні майна критеріям речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона копіює зміст клопотання слідчого, посилання на ст.ст. 98, 170 КПК України, але не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, при цьому, слідчий суддя посилається в ухвалі на необхідність накладення арешту на зазначене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів. Жодних висновків щодо відповідності критеріям речових доказів майна , на яке було накладено арешт ухвала слідчого судді не містить, аналізу щодо доводів про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації майна, про що вказано у клопотанні слідчого , слідчим суддею не зроблено.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

На думку апеляційного суду, наведені обставини свідчать про формальний підхід до розгляду клопотання слідчого .

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були допущені перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК України та потреба в усуненні його недоліків , перешкоджає апеляційному суду ухвалити рішення по суті порушених у ньому питань, як на тому наполягає апелянт .

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання повного тексту вказаної ухвали.

Скасовуючи ухвалу в цілому , апеляційний суд керується положеннями ч.2 ст. 404 КПК, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, ч.2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 про накладення арешту на грошові кошти та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та іншими цінностями, що надходять та вже знаходяться на розрахункових рахунках.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого з ОВС СВ УСБУ в Одеській області погоджене із прокурором ОСОБА_6 про накладення арешту на майно повернути прокурору та встановити строк 72 години з моменту отримання копії повного тексту зазначеної ухвали для усунення недоліків , вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4