ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 127/6182/19

провадження № 51-3252 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004147, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, раніше судимого 20 березня 2014 року вироком Літинського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільненого по відбуттю строку покарання 14 липня 2016 року, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь шкоду: майнову у розмірі 22 693,24 грн, моральну у сумі 100 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_9 та доповненням захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що

25 жовтня 2018 року, приблизно о 17 год, під час перебування у коридорі загального користування на другому поверсі гуртожитку за адресою:

АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин, у нього виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, усвідомлюючи, що своїми діями може позбавити життя іншу людину та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, ОСОБА_7 зайшов до кухні загального користування, де взяв кухонний ніж та, повернувшись у коридор до ОСОБА_8 , умисно наніс останньому удар вказаним ножем в область живота, внаслідок чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер у лікарні у цей же день о 23 год 12 хв.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування зазначає, що судовий розгляд проведено однобічно, а висновки суду про доведеність винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що судами помилково встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що спричинило неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому не взято до уваги показання засудженого, свідка ОСОБА_10 та неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , які були безпосередніми очевидцями вказаної події.

З урахуванням усіх доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , на думку захисника, у суду першої інстанції були всі підстави перекваліфікувати дії засудженого з ч. 1 ст. 115 КК України на іншу статтю.

Вважає, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводи сторони захисту щодо правильності застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність та не навів належних мотивів прийнятого рішення, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду.

Також посилається, що суд апеляційної інстанції, допитавши за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_10 , в своєму рішенні виклав показання вказаного свідка не в повному обсязі, а також вказав відомості, про які останній не зазначав.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор, посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі доводів, вважала, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість при перегляді судових рішень виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Ухвала апеляційного суду - це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і вона повинна відповідати вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Як зазначено в ч. 2 ст. 419 КПК України, у разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляцію визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, зіставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляційній скарзі доводи і обґрунтувати кожен із них, при цьому суд має навести правове обґрунтуваннясвоєї позиції, яке не може бути суперечливим та ставити під сумнів прийняте рішення.

Тобто суд апеляційної інстанції повинен перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі матеріалами та дати на кожен вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права.

До того ж суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК України), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України.

Недотримання наведених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сторона захисту подала апеляційну скаргу, у якій, не погоджуючись із кваліфікацією дій засудженого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, просила, між іншим, допитати свідка ОСОБА_10 , який був безпосереднім свідком події злочину і не був допитаний місцевим судом.

Суд апеляційної інстанції, допитавши свідка ОСОБА_10 , зазначив в оскаржуваній ухвалі, що свідок пояснив, що разом із ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_7 додому з`ясувати стосунки, проте між останніми виникла конфліктна ситуація, після чого обвинувачений вийшов до іншого приміщення та повернувся в коридор вже з ножем, яким наніс ОСОБА_8 удар в область живота.

Проте, як вбачається із технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове засідання суду апеляційної інстанції від 17 червня 2022 року, вказаний суд у своїй ухвалі відобразив зовсім інші показання свідка, ніж ті які він давав в ході апеляційного розгляду. Зокрема, свідок ОСОБА_10 повідомив, що дійсно він разом з ОСОБА_8 з негативними намірами прийшли до помешкання, де проживав ОСОБА_7 . Коли побачили обвинуваченого, то ОСОБА_8 почав наносити йому удари, від яких останній впав на підлогу, і він також приєднався до побиття ОСОБА_7 . Будь-яких причин наносити удари ОСОБА_7 зі сторони

ОСОБА_8 не було. Як ОСОБА_7 наніс удар ножем потерпілому він не бачив.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, в обґрунтування своїх висновків щодо правильності кваліфікації місцевим судом діяння ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, поклав, між іншим, показання свідка ОСОБА_10 , яких останній суду не давав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом апеляційної інстанції була розглянута апеляційна скарга зі змінами захисника ОСОБА_9 (т. 3

а. п. 128-135, т. 4 а. п. 19-21) та доповненням до неї захисника ОСОБА_6

(т. 4 а. п. 10-12).

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст. 403 КПК України, право змінити та/або доповнити апеляційну скаргу до початку апеляційного розгляду має особа, яка подала апеляційну скаргу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог вищезазначеної правової норми, оскільки розглянув доповнення захисника ОСОБА_6 до апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , тобто доповнення особи, яка не подавала апеляційну скаргу.

З урахуванням наведеного, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, її зміст не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону в силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тому висновки суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність щодо ОСОБА_7 є передчасними.

Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 438 КПК України, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ухвала підлягає скасуванню з наведених підстав, Суд не перевіряє інші доводи касаційної скарги, які необхідно перевірити при новому розгляді у суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження, апеляційному суду слід врахувати викладене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам статей 370, 419 КПК України.

Згідно положень ч. 3 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати обвинуваченомуОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 01 квітня 2023року включно.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3