Справа № 751/5377/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/233/23
Категорія - ч. 1 ст. 436-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене 07.06.2022 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Фрунзе Киргизької Республіки, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського суду м.Чернігова від 09.06.2022 року.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 7739 грн. 57 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2022 року о 22 год. 46 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому в ході судового розгляду місці, використовуючи належний йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9 Pro» з абонентського номеру НОМЕР_1 у месенджері «Telegram» надіслав користувачу « ОСОБА_8 » (абонентський номер НОМЕР_2 ) відеозапис з назвою: «Шоу от фронтовой авиации. Экипажи вертолетов Ка-52 ВКС России после очередного выполнения задания устроили шоу для жителей ОСОБА_9 (ЛНР)», на якому зображено виконання фігур пілотажу гелікоптером «Ка-52» збройних сил російської федерації, та додав до нього текстове повідомлення: «Красава!!! Шалун.».

Згідно висновку експерта №344/1 від 04.10.2022 року в тексті повідомлень, які 30.05.2022 року переслані користувачем ОСОБА_10 абоненту « ОСОБА_8 » в месенджері «Telegram», міститься глорифікація представника збройних формувань російської федерації (особи, яка здійснювала збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році).

Вказаними діями, які виразились у глорифікації представника збройних формувань російської федерації (особи, яка здійснювала збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році), ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.436-2 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та призначене судом покарання, просить змінити вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року, в частині стягнення процесуальних витрат. А саме, на підставі ст. 119 КПК України, просить звільнити від оплати процесуальних витрат.

Вказуючи про неповноту судового розгляду, що полягає у невирішенні судом поданого обвинуваченим клопотання про звільнення від процесуальних витрат, шляхом постановлення окремого процесуального рішення, що, на переконання автора, скарги свідчить про призначення судом занадто суворого покарання, з урахуванням майнового стану особи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що має статус багатодітного батька (двоє неповнолітніх дітей та одна дитина навчається у вищому навчальному закладі), немає постійного джерела прибутку, його дружина є особою з інвалідністю, та теща, яка має першу групу інвалідності, страждає на деменцію і потребує постійного піклування, а тому дружина не має змоги забезпечувати родину матеріально. Вказані обставини обгрунтовано свідчать про скрутне матеріальне становище родини, що, на переконання обвинуваченого, є підставою для звільнення від оплати процесуальних витрат.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого на підтримку вимог апеляційної скарги, позицію прокурора, який наполягав на законності судового рішення та обґрунтованості вирішення судом питання щодо стягнення судових витрат з обвинуваченого, а тому просив залиши апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду - без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В даному випадку основними питаннями порушеними в апеляційній скарзі є наявність процесуального рішення, яким вирішено питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, правомірність стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, а також можливість звільнення обвинуваченого від їх сплати.

Колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Так, відповідно до положень ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, зміст якого має відповідати положенням ст. 374 КПК України. Зокрема, одним із питань, яке вирішується судом в нарадчій кімнаті і є питання процесуальних витрат.

Отже, апеляційний суд не вбачає порушення в тому, що питання про процесуальні витрати вирішено саме вироком суду, а не окремим процесуальним рішенням у виді ухвали, як про це зазначає автор скарги, що кореспондується з положеннями ч.1 ст. 126 КПК України.

З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 ( провадження №13-47кс20), суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів кримінального провадження, у ньому була проведена судово-лінгвістична експертиза №344/1 від 04.10.2022, вартість якої складає 7739 гривень 57 копійок (а.п.27-32).

Як слідує із мотивувальної частини вироку, саме з урахуванням положень ч.2 ст. 124 КПК України судом першої інстанції і було вирішено питання процесуальних витрат.

Апеляційним судом в нарадчій кімнаті було досліджено звукозапис судового засідання у кримінальному провадженні та письмове клопотання обвинуваченого, яке долучено до справи, про звільнення від процесуальних витрат, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд посиланням на вказану вище норму закону конкретизував свою позицію щодо вирішення вказаного питання.

Що стосується основного питання апеляційної скарги - звільнення від процесуальних витрат судом апеляційної інстанції, шляхом зміни судового рішення, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином вирішив питання щодо оплати процесуальних витрат.

Обвинувачений є працездатною особою досить молодого віку, не є інвалідом, має постійне місце проживання та може працевлаштуватись, чим може змінити свій майновий стан.

Покликання про те, що особа має на утриманні двох неповнолітніх дітей та одна дитина навчається у вищому навчальному закладі, при цьому, відмічає колегія суддів, навчається за бюджетним замовленням, що самостійно повідомив обвинувачений, дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи та теща, яка має першу групу інвалідності, страждає на деменцію, жодним чином не виправдовує пасивну поведінку обвинуваченого щодо працевлаштування, який права на працю, в тому числі не за своєю попередньою спеціальністю не позбавлений. З огляду на це, суд приходить до висновку, що дружина та теща, отримуючи соціальне пенсійне забезпечення від держави фактично утримують обвинуваченого, а не навпаки, чим ОСОБА_7 маніпулює в апеляційній скарзі та свідомо не вирішує питання покращення матеріального становища родини.

В тому числі, колегії суддів враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, який в період воєнного стану в України здійснював виправдовування збройної агресії, а саме глорифікацію представника збройних формувань російської федерації, що свідчить про виражені українофобські налаштування, негативне ставлення до української влади та народу, підтримання російської агресії проти України, а відтак звільнення від процесуальних витрат, що стягуються на користь держави, в цей непростий для країни час, фактично підриває довіру народу до правосуддя.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення процесуальних витрат за проведення експертизи з обвинуваченого та не вбачає підстав для зміни вироку суду та звільнення, відповідно до ст. 119 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат, оскільки витрати на залучення експерта документально підтверджені, окрім того, щодо обвинуваченого ухвалений обвинувальний вирок.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4