У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

підозрюваний - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2023 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.04.2023 р. без визначення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання.

В доповненні до апеляційної скарги захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід. У разі залишення ухвали слідчого судді без змін, в частині запобіжного заходу, просить визначити заставу у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України виходячи з наступного. Так, ОСОБА_5 не відомі свідки у даному кримінальному провадженні, тому ризик незаконного впливу на свідків прокурором не доведений. Ризик знищення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження безпідставний, оскільки, наразі, ОСОБА_5 звільнений зі своєї посади та не має доступу до приміщень Департаменту виконання покарань, де можуть знаходитись будь-які докази, крім того, обшук за місцем мешкання підозрюваного вже проведений. Ризик переховування спростовується тим, що підозрюваний здав слідчому свої 2 закордонні паспорти, наразі, на берегах річки Дніпро ведуться активні бойові дії, а тому перетин річки і втеча на непідконтрольну територію є неможливими. Ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень - не доведений.

В доповненні до апеляційної скарги, захисник стверджує, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, може бути лише спеціальний, зокрема діючі державні службовці, військові, правоохоронці, та інші, але, в даному випадку, ОСОБА_5 звільнений зі служби в правоохоронних органах 05.05.2022 р., а прийнятий на службу до країни-агресора - 07.05.2022 р., як цивільна особа, тобто в діях підозрюваного відсутній склад вказаного кримінального правопорушення.

Апелянт звертає увагу на те, що підозрюваний з наказом про призначення на посаду не ознайомлювався, та будь-яких обов`язків не виконував.

На думку захисника, прокурор не довів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, і слідчий суддя, не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, який при цьому, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, все життя працював державним службовцем, має неодноразові заохочення та нагороди.

Апелянт вказує на те, що суд не розглянув можливості застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу із визначенням застави, що, в даному випадку, забезпечило належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та належну процесуальну поведінку.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсон) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, обіймаючи посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення - начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)», будучи працівником правоохоронного органу, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема, обласного центру - м. Херсона, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Херсонської області та, зокрема, м. Херсона, системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, починаючи впродовж травня 2022 року, перебуваючи на території м. Херсона, будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, порушивши присягу, діючи умисно, з власної ініціативи добровільно розпочав службу на посаді «заместителя начальника» в підпорядкованій окупаційній адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі - «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», що у подальшому увійшов до «Федеральной службы исполнения наказаний», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, зокрема, шляхом становлення та дії правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території Херсонської області.

08.02.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

10.02.2023 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, наявність ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків з метою надання ними недостовірних показань, знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки останній мав тісні зв`язки з представниками окупаційної влади, на даний момент слідство триває та встановлюються докази, які мають важливе значення для розслідування, з урахуванням обставин, характеру та способу ймовірного вчиненого ним кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Отже, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу, а тому доводи захисника про недоведеність обґрунтованості підозри є безпідставними.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_5 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України є безпідставними, оскільки суб`єктом державної зради (ст. 111 КК України) у будь-якій її формі може бути лише громадянин України, який досяг 16-річного віку, незалежно чи є і чи була така особа державним службовцем.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Матеріали клопотання слідчого містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, незаконного впливу на свідків або знищення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, виходячи з даних про особу підозрюваного, характер та спосіб можливо вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості та можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, і того, що останній обізнаний про свідків, яким можуть бути відомі обставини кримінального правопорушення, при цьому, на даний час, органом досудового розслідування не встановлені всі обставини кримінального правопорушення, в тому числі місцезнаходження речей і документів, які можуть підтвердити можливу протиправну діяльність підозрюваного. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням співпраці підозрюваного з представниками окупаційної влади, на переконання апеляційного суду хоча і має місце, проте враховуючи обстановку, яка склалась, на даний час, цей ризик є незначним.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційним судом враховуються і імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, за змістом яких, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що матеріали клопотання не підтверджують вчинення підозрюваним будь-яких дій направлених на виконання посадових обов`язків під час призначення його на відповідну посаду під час окупації, то ці обставини підлягають встановленню або не встановленню судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Стосовно твердження захисника про можливість визначенням підозрюваному ОСОБА_5 відповідного розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

За змістом положень п. 5 ч. 4 ст. ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.

Враховуючи мотиви, характер та обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , апеляційний суд приходить до висновку, що на даний час, підстав для визначення розміру застави не має.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3