Дата документу 31.01.2023 Справа № 333/1286/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1286/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/388/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, є учасником бойових дій, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187 та ч.3 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено таке покарання:

- за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, з конфіскацією майна.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 11 лютого 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1307,60 грн за залучення експертів для проведення судової трасологічної експертизи.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого на справедливий суд.

Так, під час повідомлення обвинуваченому про підозру, ані прокурором, ані слідчим не було роз`яснено обвинуваченому його права, відповідно до ст.42 КПК України.

Про те, що проводиться досудове розслідування та слідчі дії за участю обвинуваченого, що він повинен був надавати докази, які свідчать про його невинуватість, про те, що він має право на вибір захисника, що досудове розслідування триває протягом двох місяців з моменту вручення останньому підозри, ОСОБА_6 не знав та йому про це не повідомлялось. Від нього вимагали визнати себе винним.

Крім того, захисник зазначає про те, що після укладання угоди про надання правової допомоги в інтересах обвинуваченого, він звернувся до слідчого з вимогою надати доступ до матеріалів кримінального провадження. Проте, слідчий повідомив, що матеріали передано до суду.

05 березня 2021 року захисник звернувся до прокуратури №2 м.Запоріжжя до процесуального прокурора ОСОБА_10 та лише через кілька днів після цього ознайомився з матеріалами провадження, які не були прошиті.

Отже, були порушені вимоги ст.ст. 220, 221, 290, 324 п.4, 46-48, 50, 51 КПК України.

Адвокат ОСОБА_9 як захисник обвинуваченого та сам обвинувачений, були позбавлені можливості звертатися із клопотаннями, заявами, скаргами, надавати докази під час досудового розслідування, внаслідок порушення прав обвинуваченого та не допуску захисника до проведення досудового розслідування.

Порушено вимоги ст.ст. 42, 46-48, 276, 219 п.3 п.п.4 КПК України.

Також, захисник звертає увагу на те, що в судовому засіданні від 26 травня 2021 року потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що він назвав пін-коди карточок «Приватбанку» і карточки «Паенир» обвинуваченому, гроші з даних карток були зняті. Також потерпілий під час його допиту пояснив, що погроз не було.

Крім того, захисник зазначає, що орган досудового розслідування не встановив приналежність та наявність (з зазначенням переліку) матеріальних цінностей, які потерпілий ОСОБА_12 зазначив як такі, що були вкрадені у нього - саме потерпілому ОСОБА_12 .

Ні орган досудового розслідування, ні в судовому засіданні не було встановлено жодного зазначеного матеріального засобу, на які вказав потерпілий ОСОБА_12 , як на матеріальні цінності, які були викрадені.

Зазначені матеріальні цінності потерпілим ОСОБА_12 можуть підтверджуватися тільки - документом з сервісного центру МВС про приналежність мотоциклу марки «Kawasaki» моделі «Z250», зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_11 на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 10 вересня 2020 року, на мобільний телефон марки «Iphone» модели «6S» в корпусі золотистого кольору, вартістю 7000 гривень, документами з КБ «Приватбанк» та «Монобанк» про зняття грошових коштів на момент вчинення злочину або після його вчинення і т.д.

Зазначені матеріальні цінності, на які вказав потерпілий є неналежними доказами та не можуть бути використані при кваліфікації кримінального правопорушення за ст.187, ст.289 КК України.

Стороною захисту під час судового розгляду було подано клопотання про встановлення допустимості доказів, але суд залишив його без задоволення.

Суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 86,92,46-48, 42, 160, 350 КПК України.

Захисник звертався до суду із клопотаннями: про тимчасовий доступ до речей та документів 13 вересня 2021 року - витягу з КБ «Приватбанк» про зняття грошових коштів з картки «Приватбанк», яка належить потерпілому (рух грошових коштів); про тимчасовий доступ до речей та документів 13 вересня 2021 року - дані про приналежність мотоциклу марки «Kawasaki» моделі «Z250» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; про тимчасовий доступ до речей та документів 13 вересня 2021 року - витягу с «Альфа-банку» про зняття грошових коштів з кратки «Паенир», яка належить потерпілому; про тимчасовий доступ до речей та документів 27 серпня 2021 року - щодо приналежності квартири по АДРЕСА_2 ; був зроблений самостійно запит до Регіонального сервісного центру МВС м.Запоріжжя про приналежність транспортного засобу «Kawasaki» моделі «Z250» зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , через відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання. Проте було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання регіональним центром МВС м.Запоріжжя.

Захисник вважає, що об`єктивна сторона злочинів, передбачених ст.187 та ст.289 КК України, не встановлена, ні під час досудового розслідування, ні в суді першої інстанції - неналежні докази - матеріальні засоби кримінального правопорушення.

Крім того, захисник зазначає про те, що 10 вересня 2020 року під час проведення досудового розслідування було складено протокол ОМП, згідно ст.237 КПК України о 17 годині 15 хвилин. В даному протоколі зазначений лише один понятий за прізвищем ОСОБА_13 , без ініціалів ПІБ. У речових доказах, які були надані в судовому засіданні, на упаковках, які були опечатані, не було печаті Комунарського відділення поліції. Також на деяких речових доказах були лише підписи невідомих осіб - у деяких місцях один підпис, у деяких два.

Встановити прізвища понятих не уявляється можливим. Допитати осіб у якості свідків проведення слідчої дії - огляду місця події - не виявилося можливим.

Огляд квартири АДРЕСА_3 проведено з порушенням вимог КПК України. Протокол огляду від 10 вересня 2020 року є неналежним доказом.

Порушені вимоги ст.ст. 237, 223 КПК України.

До того ж, з місця події не були вилучені сліди липкої стрічки на одязі потерпілого, або на його тілі, у місці, де ними зв`язували його, з його слів це - руки та ноги. Такі слідчі дії викликають сумніви щодо їх проведення відповідно до вимог КПК України.

Об`єктивна сторона злочину містить чотири ознаки складу злочину. Відсутність однієї ознаки складу злочину, в даному випадку - суб`єкта злочину є відсутністю складу злочину. Відсутність злочину взагалі.

На думку захисника, суб`єкт злочину не встановлений.

Так, в судовому засіданні від 26 жовтня 2021 року, потерпілий у відповідь на питання захисника, пояснив, що він підтримує свої показання про те, що йому дзвонив підсудний або з Миколаївської, або з Одеської області. Він визначив це за допомогою пристрою в телефоні (навігатор), який визначає осіб, які телефонують йому. Також потерпілий зазначив, що в телефоні є функція, при якій, якщо змінюєш номер телефону, то автоматично про це повідомляються близькі родичі. Разом з цим, захисник звертає увагу на те, що підсудний, який дзвонив з Миколаївської області чи Одеської, та який викрав мотоцикл, не є близьким родичем потерпілого.

Згідно правил мобільного зв`язку, номер телефону може бути повідомлений близьким родичам при його зміні лише за бажанням власника номеру телефону.

В судовому засіданні від 26 травня 2021 року були допитані свідки: ОСОБА_14 -волотер, ОСОБА_38 - волонтер, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_39-волонтер.

Зазначені свідки пояснили, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходився у центрі «Пробуждение» з 7 вересня 2020 року по 3 грудня 2020 року. Також вони давали показання, що з даного центру вийти неможливо, телефони також відсутні. ОСОБА_17 також сказав, що він особисто доставив до центру ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_14 під час надання пояснень, надав телефон, на яку містилася фотографія ОСОБА_6 від 07 вересня 2020 року - того дня, коли він прибув до центру. Проте, прокурор та суд відмовились ознайомитися із зазначеним фото.

В судовому засіданні була надана довідка №0192 від 14 вересня 2021 року за підписом директора благодійного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_18 , згідно з якою, ОСОБА_6 з 07 вересня 2020 року по 3 грудня 2020 року знаходився у реабілітаційному центрі для алко та наркозалежних за адресою: АДРЕСА_4 .

Також захисник вважає, що були порушені вимоги ст.ст. 93,94,95 КПК України.

Слідча дія впізнання, проведена під час досудового розслідування за фотознімками.

Для впізнання за фотознімками за участі: протокол від 10 вересня 2020 року - свідка ОСОБА_19 , протокол від 10 вересня 2020 року - свідка ОСОБА_20 , протокол від 10 вересня 2020 року - потерпілого ОСОБА_11 , у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_40, протокол впізнання за фотознімками від 10 вересня 2020 року потерпілим, протокол впізнання за фотознімками від 10 вересня 2020 року свідком ОСОБА_22 , протокол впізнання за фотознімками від 10 вересня 2020 року свідком ОСОБА_23 .

У зв`язку з тим, що вищезазначені протоколи не відповідають вимогам діючого законодавства в частині отримання доказів, захисник просить їх визнати недопустимими доказами через таке.

Так, захисник зазначає про те, що в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та потерпілого ОСОБА_11 , вік осіб не вказано взагалі. ОСОБА_6 на фотокартці має різку відмінність з іншими особами на фотокартках за одягом, за віком, за експозицією. Кольоровість фотокартки обвинуваченого має різку відмінність від кольоровості інших осіб, які пред`явлені для впізнання.

В протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та потерпілого ОСОБА_11 - за показаннями під час досудового розслідування вони впізнали обвинуваченого за рисами обличчя, зачіскою, кольором волосся, не маючи уяви про колір очей, їх розрізі, розташуванні.

Так, захисник вважає, що описаний зовнішній вигляд вказаними свідками та потерпілим, є описом кожної людини на планеті, яку можливо притягнути до відповідальності.

До того ж, потерпілий під час підготовчого судового засідання сказав двічі, що це не та особа, яка скоїла злочин.

Отже, вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками як докази, отримані з порушенням встановленої процедури - вимог КПК України. Захисник просив визнати їх недопустимими доказами в суді першої інстанції.

Суд порушив вимоги ст.ст. 86, 228, 89 КПК України.

Захисник також звертає увагу на показання свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_23 , які зазначили, що не бачили самого вчинення кримінального правопорушення, а свідок ОСОБА_23 , окрім іншого зазначила, що 05 вересня 2020 року з невідомою особою домовилася про здачу квартири, якого бачила один раз, брала в нього паспорт, та не може сказати, що це був сам обвинувачений. Свідок ОСОБА_25 , окрім іншого в судовому засіданні зазначив, що його та свідка ОСОБА_23 завели до приміщення, де знаходились працівники поліції, а також потерпілий, який розповів про вчинення злочину та показав на особу, яка його вчинила, вказаному свідку та свідку ОСОБА_23 . Потім усіх вивели та заводили по черзі, та останні показували на обвинуваченого. Щодо присутності понятих не пам`ятає.

Аналогічні показання надавала і свідок ОСОБА_23 .

Клопотання про виклик потятих судом було відхилено. Повістки про виклик останніх повернулись з відмітками, що такі особи за вказаними адресами не мешкають. Допитані їх виявилося неможливим.

Слідча дія впізнання від 10 вересня 2020 року є неналежним доказом.

Порушені вимоги ст.ст.228, 86, 87, 93 КПК України.

Захисник вважає також, що з відеозапису від 10 вересня 2020 року, який було досліджено в судовому засіданні від 20 липня 2021 року, неможливо встановити, які саме особи на ньому зафіксовані та куди зник мотоцикл, якщо його не видно після виходу другої людини. В матеріалах справи відсутні постанови слідчого про проведення портретної експертизи по даному відеозапису. Захисником було заявлено клопотання про проведення вищезазначеної експертизи, але суд відмовив у його задоволенні з підстав того, що НДІ м.Одеси не проводить такі експертизи. Проте, така інформація була спростована відповіддю на запит захисника, вищезазначеного інституту м.Одеси.

Отже, суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання, тим самим порушив права обвинуваченого на захист.

Також захисник зазначає про те, що відеозапис, який був досліджений в судовому засіданні від 20 липня 2021 року, а саме з камер спостереження другого під`їзду дома №100а по вул.Космічній м.Запоріжжя, не відповідає відеозапису, який було показано захиснику та обвинуваченому. У задоволенні клопотання захисника про надання йому відеозапису, який був досліджений в судовому засіданні від 20 липня 2021 року, судом було відмовлено та зазначено, що це саме той відеозапис, який було показано захиснику та обвинуваченому.

Порушені вимоги ст.ст. 42, 45-48, 350 КПК України, право на захист.

Експертиза №2867 від 10 вересня 2020 року, висновки експерта №СЕ19/108-21/2544-Д з наданою після затримання дактилокартою - не встановила наявності відбитків пальців обвинуваченого на місці вчинення злочину.

Згідно з висновками судово-цитологічної експертизи №3662 від 03 березня 2021 року, об`єкт №3,№4 знайдено піт та виявлено антигени, що не виключають походження від особи з групою крові В з изоглемаглютиніном ант-А супутнім антигеном Н, виділення групових антигенів за ізосерологічної системи АВО. Інших клітин не знайдено. Отже, захисник вважає, що такі висновки не містять інформації щодо приналежності поту та виділень обвинуваченому.

Суд першої інстанції, на думку захисника, неналежні докази - речові докази визнав як встановлені в ході досудового розслідування законні та обґрунтовані докази.

Порушені вимоги ст.62 Конституції України, ст. 17 КПК України.

В судовому засідання було досліджено разом з матеріалами справи копія посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 . При цьому, захисник звертає увагу на те, що під час оголошення прокурором матеріалів провадження, дана копія була відсутня, не оголошувалася прокурором.

Такий документ, на думку захисника, не є юридичним документом, оскільки зазначена копія нотаріально не завірена. По-друге, не має оригіналу вказаного документа. По-третє, зазначена копія, якщо її вважати документом, може тільки підтверджувати лише факт наявності даної копії у іншої особи, яка не завірена нотаріально. Та згідно із показаннями свідків в судовому засіданні, які здавали в оренду квартиру АДРЕСА_3 , останні пояснювали, що отримували від особи, яка звернулась до них з метою оренди зазначеної квартири, лише копію паспорта.

Вказані обставини можуть свідчити про фальсифікацію доказів стороною обвинувачення.

Захисник вважає, що в діях обвинуваченого встановлено відсутність події та складу кримінального правопорушення.

Крім того, захисник зазначає, що суд першої інстанції чинив психічний тиск на обвинуваченого та його захисника, чинив перепони у задоволенні законних та обґрунтованих клопотань та заяв останнього, порушував право на захист, заважаючи його здійсненню.

Під час судового розгляду даної справи, суд першої інстанції порушував вимоги ст.20 КПК України.

Захисник вважає, що оскаржуваний вирок суду не відповідає особі обвинуваченого та є явно несправедливим.

Згідно з вироком суду, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

10 вересня 2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом купівлі-продажу транспортного засобу мотоциклу запросив потерпілого ОСОБА_8 до квартири АДРЕСА_3 , де в приміщенні спальної кімнати, висловлюючи погрози вбивства та застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_8 , які він сприйняв як реальні, за допомогою липкої стрічки зв`язав ноги та руки позаду тулубу та мотузкою прив`язав руки до ніг, тим самим подолавши опір потерпілого, та заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «iPhohe 6S» в корпусі золотистого кольору, вартістю 7 000 грн з однією сім-картою оператору мобільного зв`язку «life» з абонентським номером НОМЕР_2 , гаманцем з грошовими коштами в сумі 1500 грн, мотошоломом марки «LS-2» чорного кольору, вартістю 1000 грн, шкіряної курткою з написом «DON'T READ THIS» вартістю 1000 грн, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на мотоцикл марки «Kawasaki» марки «Z250» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ключами від запалення від зазначеного транспортного засобу та гаражу, які не мають матеріальної цінності для потерпілого, банківською картою «Монобанк», 2 банківськими картами ПАТ КБ «Приват Банк», банківською картою «Payoneer», які не мають матеріальної цінності для потерпілого, усього на загальну суму 10 500 грн.

Після чого, разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 10500 грн.

Крім того, 10 вересня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні спальної кімнати в квартирі АДРЕСА_3 , висловлюючи погрози вбивства та застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_8 , які він сприйняв як реальні, за допомогою липкої стрічки зв`язав ноги та руки позаду тулубу та мотузкою прив`язав руки до ніг, тим самим подолавши опір потерпілого, заволодів ключами від замку запалювання мотоцикла «Kawasaki» марки «Z250» з реєстраційним номером НОМЕР_1 вартістю 80 000 грн, який належить потерпілому ОСОБА_8 , який був припаркований поблизу під`їзду вказаного будинку.

Після чого ОСОБА_6 вийшов з будинку, сів на зазначений мотоцикл, за допомогою викраденого ключа від замку запалювання здійснив запуск двигуна та зрушив з місця, розпочавши рух на вказаному транспортному засобі, та покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд транспортним засобом - мотоциклом «Kawasaki» марки «Z250» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належав потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 80 000 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника-адвоката, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); ч.3 ст. 289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, суду пояснив, що з 07 вересня 2020 року по грудень 2020 року він перебув на реабілітації в центрі «Пробуждение» для лікування алко - та наркозалежних, який розташований в м.Нікополь Дніпропетровської області, тому в день вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме 10 вересня 2020 року, він знаходився в цьому реабілітаційному центрі. З потерпілим ОСОБА_8 він не знайомий, щодо нього злочинів не вчиняв. Чому його оговорюють потерпілий та свідки, він не знає.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 09 вересня 2020 року приблизно о 19-00 годині він зустрівся з чоловіком, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_6 , біля його гаражу, розташованого по вул.Лермонтова в м.Запоріжжя, де ОСОБА_6 оглянув його мотоцикл, який він виставив на продаж на інтернет-сайті OLX, та вони домовились про продаж на наступний день в реєстраційному центрі МВС України.

Наступного дня 10 вересня 2020 року приблизно о 09-15 годині для укладання угоди купівлі-продажу мотоцикла на прохання ОСОБА_6 він на мотоциклі приїхав за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_6 запропонував піднятися до нього в квартиру та випити чаю, поки вони очікують дзвінка з реєстраційного центру МВС. Вони піднялись в квартиру, випили чаю, спілкувались приблизно одну годину. Після чого ОСОБА_26 повідомив, що їх чекають для реєстрації транспортного засобу, та запросив до спальної кімнати, щоб перерахувати гроші. Коли він зайшов до кімнати, то ОСОБА_26 запропонував йому присісти на стілець, та повідомив, що він комусь «перейшов дорогу», їм цікавляться певні люди, які приїдуть та будуть спілкуватись. Після чого ОСОБА_26 надягнув медичні рукавички, та, висловлюючи погрози вбивством та застосуванням насильства, які він сприйняв як реальні, зв`язав скотчем ноги та руки позаду тулубу та мотузкою прив`язав руки до ніг. Після чого ОСОБА_26 взяв його телефон та намагався відключити геолокацію, при цьому він називав йому невірні паролі. Однак в подальшому під погрозою застосування насильства він повідомив ОСОБА_26 пароль від телефону, який, зайшовши в телефоні в додаток «ПриватБанк», «Монобанк», подивився залишок на картах. Далі ОСОБА_26 вийшов з квартири, забравши його телефон, мотоциклетний шолом, ключі від мотоциклу, куртку та портфель, в якому були документи, банківські картки та паспорт, який він залишив. Після чого, ОСОБА_26 покинув квартиру, попередивши його, щоб він нікуди не йшов та залишався на місці. В подальшому ОСОБА_6 сів на його мотоцикл та поїхав в невідомому напрямку.

Через деякий час, він за допомогою ручки зняв скотч з рук, розплутався, відкрив вікно та став кликати на допомогу, при цьому зняв решітку з вікна та вийшов з квартири, оскільки вхідні двері були зачинені.

Потім прибули працівнику поліції, які доставили його до райвідділу поліції, де він написав заяву про притягнення до відповідальності нападника.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 прямо вказав, що безпосередньо обвинувачений ОСОБА_26 здійснив розбійний напад на нього та заволодів його майном, оскільки він запам`ятав його обличчя (риси обличчя: форма губ, носа, очей, тощо) та впізнає його.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника під час апеляційного розгляду було повторно допитано потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив правильність вищезазначених показань, та окремо зазначив, що на початку судового розгляду, а саме у першому судовому засіданні, він дійсно не впізнав обвинуваченого, як ту особу, що вчинила щодо нього злочини, оскільки останній змінив свій зовнішній вигляд - був поголений налисо , та переодягнений у іншій одяг. Разом з тим, в подальшому потерпілий впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка вчинила щодо нього злочини, за сукупністю ознак, а саме - за голосом останнього та рисами обличчя (формою носу та глибоко посадженими очима).

Окрім показань потерпілого, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що на початку вересня 2020 року (приблизно 07 вересня 2020 року), точну дату не пам`ятає, їй зателефонував чоловік, як пізніш з`ясувалось, ОСОБА_6 , який бажав зняти її квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , яку вона через сайт ОЛХ здавала в оренду. Того ж дня вона разом зі своєю онукою ОСОБА_27 зустрілась з ОСОБА_26 , який за готівку зняв на 1 день квартиру. Наступного дня ОСОБА_6 зателефонував та продовжив строк оренди, перевівши оплату на її картку.

Через декілька днів їй зателефонували співробітники поліції та повідомили, що в квартирі вчинено злочин. Коли вона приїхала на квартиру, то там валялись фрагменти мотузки, липкої стрічки, був потерпілий, якого зв`язали, той намагався зняти решітку з вікна для того, щоби вибратись. Також в цей день їй телефонували сусіди та повідомляли, що з її квартири лунають крики про допомогу.

Впізнати обвинуваченого ОСОБА_26 як особу, яка знімала її квартиру, за зазначених обставин, в судовому засіданні не змогла, оскільки пройшло багато часу. Однак, вона підтвердила, що за фактом вчиненого злочину на досудовому розслідуванні її допитували в якості свідка та за її участю проводилось впізнання за фотознімками, де вона впізнала та вказала на особу, яка знімала її квартиру.

Свідок (Сидор) ОСОБА_28 суду пояснила, що на початку вересня 2020 року, точну дату не пам`ятає, вона була присутня коли чоловік, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_26 , зняв за готівку в оренду квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , що належить її бабусі ОСОБА_20 , яку вона через сайт ОЛХ здавала в оренду. В подальшому ОСОБА_26 продовжив строк оренди квартири ще на дві доби, сплативши орендну плату на картку. Договір про оренду квартири не укладався, була усна домовленість. Бабуся тільки сфотографувала документи ОСОБА_26 , фото цих документів було надано в подальшому співробітникам поліції.

Через декілька днів бабусі зателефонували з поліції та повідомили, що в квартирі вчинено злочин. Коли вона приїхала до квартири, то там валялись фрагменти мотузки, липкої стрічки, був потерпілий якого зв`язали, решітка на вікні була знята.

Впізнати обвинуваченого ОСОБА_26 як особу, яка знімала квартиру її бабці, за зазначених обставин, в судовому засіданні вона не змогла, оскільки пройшло багато часу. Проте, свідок підтвердила, що за фактом вчиненого злочину на досудовому розслідуванні її допитували в якості свідка та за її участю проводилось впізнання за фотознімками, де вона впізнала та вказала на особу, яка знімала квартиру її бабці.

Ставити під сумнів правдивість показань вказаних свідків жодних підстав немає, оскільки вони є послідовними та узгоджуються з іншими доказами.

Також судом першої інстанції послався та такі письмові докази:

- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 вересня 2020 року, відповідно до якого 10 вересня 2020 року об 11 годині по вул. Космічна 100/а в м. Запоріжжі невідома особа заволоділа мотоциклом «Kawasaki» марки «Z250» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_11 (т.1, а.п.143);

- протокол огляду місця події від 10 вересня 2020 року з додатками, з якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення квартири АДРЕСА_3 . Під час огляду в кімнаті виявлено та вилучено на підлозі фрагменти капронового шнура, фрагменти прозорої липкої стрічки, моток прозорої липкої стрічки (скотч). В ванній кімнаті в рукомийнику виявлено та вилучено пару гумових рукавичок (т.1, а.п.145-159);

- протокол огляду диску із фотознімками від 10 вересня 2020 року, на яких зафіксовано фото №1: о 08.25.05 год. (реальний час 09.25.05 год.) ОСОБА_6 прямує в сторону АДРЕСА_2. Фото №2-3 о 08.26.44 год. (реальний час 09.26.44 год.) ОСОБА_6 прямує в сторону під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2, при цьому вказує дорогу потерпілому ОСОБА_8 , який рухається за ним на мотоциклі. Фото №4 о 10.55.40 год. (реальний час 11.55.40 год.) ОСОБА_6 рухається на мотоциклі потерпілого ОСОБА_8 в сторону вул. Космічної в м.Запоріжжі (т.2, а.п.15-18);

- відеозапис, що міститься на оптичному диску систем (камер) відеоспостереження двору будинку АДРЕСА_2 від 10 вересня 2020 року, на яких зображено: о 08.25.05 год. (реальний час 09.25.05 год.) ОСОБА_6 прямує в сторону АДРЕСА_2; о 08.26.44 год. (реальний час 09.26.44 год.) ОСОБА_6 прямує в сторону під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2, при цьому вказує дорогу потерпілому ОСОБА_8 , який рухається за ним на мотоциклі; о 10.55.40 год. (реальний час 11.55.40 год.) ОСОБА_6 рухається на мотоциклі потерпілого ОСОБА_8 в сторону АДРЕСА_2 (т.2, а.п.19);

- довідка РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області від 09 вересня 2021 року №31/8-3440, згідно з якою транспортний засіб, придбаний в торгівельній організації, який ввезений з-за кордону, мотоцикл «Kawasaki» 26.05.2017 року був зареєстрований за ОСОБА_8 , державний номерний знак НОМЕР_1 . Інші реєстраційні дії за даним транспортним засобом не проводились (т.2, а.п.96);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 10 вересня 2020 року, з якого убачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який 10 вересня 2020 року здійснив на нього напад та заволодів його речами і мотоциклом (т.1, а.п.160-162);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 10 вересня 2020 року, з якого убачається, що свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який з 07 вересня 2020 року знімав квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , (т.1, а.п.166-168);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками від 10 вересня 2020 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який 07 вересня 2020 року знімав її квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (т.1, а.п.169-171);

- висновок експерта № 2867 від 05 січня 2021 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні обгортки від цукерки «BOUNY TRIO», упаковки з-під кави «NESCAFE COLD» та двох упаковок з-під кави «JACOBS CAPPUCCINO 3», що вилучені в ході огляду місця події, наявність поту не встановлена. Епітеліальні клітини зі збереженими ядрами придатні для дослідження, не виявлені (т.1, а.п.175-176);

- висновок експерта №1-924 від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого сліди папілярних узорів рук, вилучені 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: буд.100/а по вул. Космічній у м.Запоріжжі придатні для ідентифікації за ними особи (т.1, а.п.183-185);

- висновок експерта №1-924 від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого сліди папілярних узорів рук, вилучені 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: буд.100-а по вул. Космічній у м.Запоріжжі, придатні для ідентифікації за ними особи (т.1, а.п.183-185);

- висновок експерта №3662 від 03 березня 2021 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні правої гумової рукавички синього кольору в об`єкті №3 та рулону прозорої липкої стрічки, з частково відмотаною липкою стрічкою в об`єкті № 6, знайдений піт і виявлені антигени В і Н, що не виключає походження поту від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном ант-А за і супутнім антигеном Н видільника групових антигенів за ізосерологічною системою АВ0. Клітини, які підлягають подальшому дослідженню не знайдені. При судово-цитологічному дослідженні двох фрагментів прозорої липкої стрічки в об`єктах №1 та №2 лівої гумової рукавички синього кольору в об`єктах № 4, рулону прозорої липкої стрічки в об`єктах №5 та двох фрагментів мотузки в об`єктах №7,8 піт та клітини, які підлягають подальшому дослідженню, не знайдені (т.1, а.п.196-199);

- висновок експерта № СЕ-19/108-21/2544-Д від 23 лютого 2021 року, відповідно до якого слід папілярного узорів руки з розмірами по вісях 18х21 мм, вилучений 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2, залишений середнім пальцем правої руки, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 . Сліди папілярних узорів рук з розмірами по вісях 18х22 мм, 18х23 мм та 15х177 мм вилучені там же, залишені не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_11 , а іншою собою (особами).

Сліди папілярних узорів рук з розмірами по вісях 18х21 мм, 18х22 мм, 18х23 мм та 15х177 мм вилучені 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: буд. АДРЕСА_2 , залишені не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , а іншою особою (особами) (т.1 а.п.206-218);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 лютого 2020 року з додатками, відповідно до якого 12 лютого 2020 року о 00 год. 40 хв. в присутності захисника було затримано ОСОБА_6 (т.1 а.п.238-240);

- речові докази: обгортки від цукерки «BOUNY TRIO», упаковки з-під кави «NESCAFE COLD», упаковки з-під кави «JACOBS CAPPUCCINO 3», фрагменти прозорої липкої стрічки, фрагменти синтетичної мотузки, пара гумових рукавичок, моток прозорої липкої стрічки.

За клопотанням сторони захисту на підтвердження версії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо його непричетності до вчинення, інкримінованих йому правопорушень, судом першої інстанції були допитані в судовому засіданні свідки.

Так, свідок сторони захисту ОСОБА_29 суду пояснив, що він працює волонтером в реабілітаційному центрі «Пробуждение» для лікування алко- та наркозалежних, який знаходиться в м. Нікополь, вул. Херсонська, буд. 4-а. Центр є благодійною організацією (фондом). 07 вересня 2020 року ОСОБА_6 він привів до центру, при цьому його сфотографував на свій мобільний телефон. ОСОБА_6 перебував у центрі до 03 грудня 2020 року, однак добровільно пішов. Раніше ОСОБА_6 перебував в центрі на реабілітації.

Свідок сторони захисту ОСОБА_15 суду пояснив, що він працює волонтером в реабілітаційному центрі «Пробуждение» для лікування алко - та наркозалежних, який знаходиться в м.Нікополь, вул.Херсонська, буд.4-а. Центр є благодійною організацією (фондом). З ОСОБА_6 він знайомий, оскільки він проходив раніше реабілітацію в цьому центрі. У вересні 2020 року ОСОБА_6 до центру привіз директор, що зафіксовано на фото. ОСОБА_6 перебував у центрі протягом 3 місяців.

Свідок сторони захисту ОСОБА_30 суду пояснив, що він працює поваром у центрі Пробуждение» для лікування алко - та наркозалежних та водночас проходить реабілітацію. З ОСОБА_6 познайомився 3 роки тому, у 2017 році під час реабілітації останнього. В вересні 2020 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_6 повторно прийшов до центру, однак покинув центр в грудні 2020 року.

Свідок сторони захисту ОСОБА_31 надав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_32 .

Крім того, на підтвердження версії обвинуваченого ОСОБА_6 , стороною захисту в судовому засіданні було надано роздруковану фотографію з мобільного телефону із зображенням ОСОБА_6 , де зазначено: «Никополь 7 сентября 2020 г. 10:45» (т.1 а.п.55) та довідку № 0192 від 14 вересня 2021 року за підписом Директора благодійного фонду «Девора» ОСОБА_18 , відповідно до якої ОСОБА_6 з 07 вересня 2020 року по 03 грудня 2020 року перебував у реабілітаційному центрі для алко- та наркозалежних за адресою: АДРЕСА_4 (т.2, а.п.79).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаних правопорушень та, водночас спростовують версію сторони захисту, а саме наявність у обвинуваченого алібі та його непричетність до інкримінованих злочинів.

Так, потерпілий безпосередньо вказав, що саме обвинувачений ОСОБА_6 з ним зустрічався з приводу купівлі мотоциклу, а потім запросив його до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_5 , та саме обвинувачений прив`язував його до стільця, погрожував йому та в подальшому заволодів його майном.

Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_20 , які зазначили, що хоча в судовому засіданні не можуть впевнено вказати на обвинуваченого ОСОБА_6 як на особу, яка з ними зустрічалась з приводу оренди вищезазначеної квартири, через сплив досить тривалого часу з моменту події злочину, проте підтвердили достовірність та правильність змісту своїх показань, наданих під час досудового розслідування.

Так, зокрема, згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 вересня 2020 року, вказані свідки впізнали ОСОБА_6 як особу, яка з 07 вересня 2020 року знімала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .

Показання потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин вчинення злочинів узгоджуються також з відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 10 вересня 2020 року з додатками, а саме огляду приміщення квартири АДРЕСА_3 , де зазначено, що під час огляду в кімнаті виявлено та вилучено на підлозі фрагменти капронового шнура, фрагменти прозорої липкої стрічки, моток прозорої липкої стрічки (скотч), в ванній кімнаті в рукомийнику виявлено та вилучено пару гумових рукавичок.

Крім того, згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/2544-Д від 23 лютого 2021 року, слід папілярного узорів руки з розмірами по вісях 18х21 мм, вилучений 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: буд. АДРЕСА_2 , залишений середнім пальцем правої руки, дактилоскопічна карта якої, заповнена на ім`я ОСОБА_11 .

Також, усі перелічені докази узгоджуються з відомостями зазначеними у протоколі огляду диску із фотознімками від 10 вересня 2020 року, на яких зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_6 разом з потерпілим ОСОБА_8 прямують в сторону під`їзду будинку АДРЕСА_2 , при цьому потерпілий ОСОБА_8 рухається за обвинуваченим на мотоциклі. Згідно з відеозаписом, що міститься на оптичному диску систем (камер) відеоспостереження двору будинку АДРЕСА_2 від 10 вересня 2020 року, зображено як ОСОБА_6 прямує в сторону під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , при цьому вказує дорогу потерпілому ОСОБА_8 , який рухається за ним на мотоциклі. Через деякий час, обвинувачений ОСОБА_6 рухається на мотоциклі потерпілого ОСОБА_8 в сторону АДРЕСА_2.

Отже, зміст вироку свідчить про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та за наслідками розгляду провадження зробив висновки, які фактичним обставинам відповідають.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з показаннями вищевказаних свідків сторони захисту на підтвердження версії обвинуваченого ОСОБА_6 щодо перебування останнього в момент вчинення кримінального правопорушення в реабілітаційному центрі для лікування алко-та наркозалежних «Пробуждение», розташованого в м.Нікополі Дніпропетровської області.

Колегія суддів доходе аналогічного висновку, з огляду на таке.

Як правильно зазначив суд, показання вказаних свідків повністю суперечать іншим доказам у провадженні (зокрема показанням потерпілого, свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_28 , письмовим доказам).

Крім того, під час досудового розслідування стороною захисту відповідне клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 не заявлялось.

Також, зазначені свідки підтвердили те, що раніше були знайомі з обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки він вже проходив реабілітацію, а потім і адаптацію у їхньому центрі, а тому є підстави критично ставитися до показань цих свідків, з огляду на те, що вони суперечать показанням потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які є незацікавленими особами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з показаннями свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , їх було запрошено для дачі показань - волонтером ОСОБА_29 , який фактично виконує роль керівника вищезазначеного центру, зокрема для того, щоб вони підтвердили факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у їхньому центрі з 07 вересня 2020 року по грудень місяць. При цьому, свідки зазначили, що точної дати, коли саме обвинувачений потрапив до центру, та загальний термін його перебування в центрі, вони самостійно назвати не можуть, оскільки не пам`ятають, а про дату - 07 вересня 2020 року їм стало відомо зі слів свідка ОСОБА_29 . Та оскільки їм було відомо, що обвинувачений прибув до центру на початку вересня 2020 року, вони погодились із зазначеною ОСОБА_29 датою.

Відповідно до довідки Благодійного фонду «Девора» від 14 вересня 2021 року, обвинувачений ОСОБА_6 перебував у реабілітаційному центрі для алко- та наркозалежних за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Козацька, буд. 30-Б, з 07 вересня 2020 року по 03 грудня 2020 року.

Водночас, колегія суддів критично ставиться до зазначеного доказу, оскільки не встановлено на підставі чого цей документ було видано, враховуючи те, що згідно з показаннями вищезазначених свідків, облік осіб, які перебувають в центрі - не ведеться.

Клопотань про допит директору зазначеного центру - ОСОБА_18 , за підписом якої видано довідку, учасниками провадження не заявлялось.

Також, колегія суддів бере до уваги відповідь директора КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області, згідно з якою ОСОБА_6 на диспансерному обліку в кабінеті лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Консультативно-діагностичного центру Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» - не перебуває. З урахуванням даної відповіді, виникає сумнів взагалі щодо наявності у обвинуваченого наркозалежності.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає недоведеним стороною захисту наявність алібі у обвинуваченого ОСОБА_6 на момент вчинення вищезазначених злочинів.

Перевіряючи доводи захисника щодо порушень кримінального процесуального закону, допущених органом досудового розслідування, колегія суддів доходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_35 12 лютого 2021 року було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, про що свідчать відповідні розписки.

Отже, порушень вимог ст. 290 КПК України не встановлено.

Доводи сторони захисту з приводу того, що потерпілий зазначив про відсутність погроз з боку обвинуваченого, спростовуються показаннями самого потерпілого, наданими ним під час його допиту в судовому засіданні, як суду першої інстанції так і при апеляційному розгляді. Зокрема, потерпілий пояснював, що він повідомив обвинуваченому пароль від телефону, за допомогою чого останній зміг зайти у додатки «ПриватБанк» та «Монобанк» та подивитися залишок на картах під загрозою застосування насилля.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника щодо не встановлення приналежності матеріальних цінностей, які були викрадені у потерпілого, останньому, оскільки ці обставини жоден з учасників провадження не ставив під сумнів. До того ж, сам факт того, що саме ОСОБА_8 , який в подальшому був визнаний потерпілим, звернувся із заявою до органу досудового розлідування про вчинення щодо нього злочину, свідчить про те, що майно було викрадено саме у нього.

Крім того, обвинувачений з потерпілим раніше не були знайомі, неприязних стосунків в них не було, а отже підстав для обмови обвинуваченого у потерпілого не було, як і у свідків сторони обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

У разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Як зазначає захисник в апеляційній скарзі, під час судового розгляду він звертався до суду із клопотаннями про надання тимчасового доступу до відповідних речей та документів.

Разом з тим, враховуючи вищезазначену норму закону, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні відповідних клопотань захисника, оскільки захисником не доведено, що слідчі дії, про проведення яких він просив, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення. До того ж, захисником не доведено існування таких обставин, які б свідчили про необхідність проведення вищезазначених слідчих дій.

Що стосується доводів захисника про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з протоколом огляду місця події від 10 вересня 2020 року, огляд було проведено у присутності понятих: ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які засвідчили проведення вказаної слідчої дії своїми підписами.

Отже, доводи захисника про відсутність у цьому протоколі відомостей щодо другого понятого та відсутність ім`я та по-батькові іншого понятого, є безпідставними.

Лише факт відсутності відбитку печатки на упаковках з речовими доказами, на думку колегії суддів, не може свідчити про недопустимість цих доказів, зважаючи на те, що органом досудового розслідування дотримано процедуру їх вилучення та зберігання у відповідності до норм законодавства.

Доводи захисника з приводу того, що з місця події злочину не вилучено слідів липкої стрічки на одязі та тілі потерпілого, що викликає у нього певні сумніви, є безпідставними, оскільки це не спростовує факту перебування потерпілого у зазначений в обвинувальному акті час, у зазначеному місці, а також факту використання нападником з метою подолання волі потерпілого зазначеної стрічки. Крім того, ці обставини повністю підтверджуються матеріалами провадження та показаннями свідків.

Перевіряючи доводи захисника щодо порушень при проведенні впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказані протоколи відповідають вимогам ст.ст. 228, 231 КПК України, їх складено уповноваженою особою, підписано всіма учасниками, зауважень та доповнень до протоколів не надійшло, свідки та потерпілий під час судового розгляду підтвердили обставини, що зафіксовані у цих протоколах, а відтак зазначені документи є належними та допустимими доказами.

Обставини, про які зазначає захисник, а саме те, що перед проведенням вищезазначеної слідчої дії потерпілий у присутності вищевказаних свідків показав на обвинуваченого, як на особу яка вчинила щодо нього злочин, матеріалами провадження не підтверджуються.

Доводи захисника щодо фальсифікації прокурором доказів у провадженні, зокрема наявності в матеріалах провадження копії посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , в той час як, за версією захисника, в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_28 зазначили, що від особи, яка звернулась до них з приводу оренди квартири, отримували лише копію паспорта, колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки, зокрема свідок ОСОБА_20 під час її допиту пояснювала навпаки, що бачила, мабуть, посвідчення, але точно це був не паспорт.

Обставини щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника психологічного тиску з боку суду першої інстанції не підтверджуються матеріалами провадження, а посилання захисника про здійснення суддею перешкод у задоволенні клопотань сторони захисту, що порушило їх право на захист, є безпідставними, оскільки суд, відмовляючи у задоволенні клопотань, свої висновки належним чином вмотивував.

Перевіряючи доводи захисника щодо відмови судом у задоволенні клопотання про проведення портретної експертизи, колегія суддів доходить таких висновків.

Так, з вироку вбачається, що суд, вирішуючи питання стосовно вказаного клопотання, послався на вимоги закону, які регулюють такі питання, та встановивши невідповідність клопотання зазначеним вимогам, з цих підстав відмовив у його задоволенні.

При цьому, суд вірно зазначив, що це не позбавляло права сторони захисту заявити таке клопотання в подальшому, відповідно до вимог ст.ст.243,332 КПК України, чого стороною захисту зроблено не було.

В свою чергу, на відеозаписі з місця події, що наявний в матеріалах справи, вказаний вище, дійсно не чітко вино обличчя чоловіків, що на цьому записі зафіксовані, проте, сумнівів не виникає в тому, що це були саме потерпілий та обвинувачений, виходячи із сукупності інших доказів, на які послався суд.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції фактичним обставинам справи відповідають та ґрунтуються на досліджених судом безпосередньо доказах, які є належними, допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи винного. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Суд перевірив та надав у вироку відповіді на всі доводи сторони захисту, при цьому навів обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4