ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/201/23 Справа № 699/657/22 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського райсуду Черкаської області від 21.12.2022 р.,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ко-

рсунь-Шевченківський Черкаської

обл., громадянка України, має зага-

льну повну середню освіту одружена,

раніше не судима, не працює, прожи-

ває

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Вироком суду встановлено, що 18.04.2022 р. в період часу з 16 до 17 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи біля домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, нанесла один удар дерев`яною палицею в область лобної ділянки голови зліва ОСОБА_7 .

В результаті вказаних дій потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лобної ділянки зліва з переходом на ліву брову та на ліву навколоочну ділянку з припухлістю навколишніх м`яких тканин, які відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/39 від 22.04.2022 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати вирок та закрити кримінальне провадження, оскільки зібрані сторонами докази у їх сукупності, на його думку, не доводять, що кримінальне правопорушення, вчинено обвинуваченою ОСОБА_9 , а при розгляді провадження місцевим судом допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що обвинувачена ОСОБА_9 свою вину в інкримінованих їй діяннях не визнала і серед іншого показала, що потерпілу ОСОБА_7 в той день (18.04.2022 р.) взагалі не бачила.

Дослідивши усі надані сторонами докази, суд, без з`ясування думки потерпілої та позиції обвинуваченої, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення і в нарадчій кімнаті встановив інший час вищеописаної події ніж викладений в обвинувальному акті, а саме в період часу з 16 до 17 години 18.04.2022 р.

Зазначає, що така зміна обвинувачення ставить під сумнів достовірність показань потерпілої та свідків, на підставі яких встановлена винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 .

За таких обставин, суд перебрав на себе функцію прокурора та за власною ініціативою змінив формулювання обвинувачення і по зміненому обвинуваченню постановив вирок, який вносить істотні зміни в частині визначення часу події, ніж того, який викладено в обвинувальному акті, що порушує право на захист, оскільки в даному випадку обвинувачена позбавлена процесуальної можливості ефективно захищатися та унеможливлює реалізацію стороною захисту права надати усні, письмові пояснення, заперечення чи відповідні докази.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) зазначив, що «... суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод є порушення права особи на захист.

На думку захисника, з матеріалів провадження випливає висновок про те, що достовірно встановлено те, що обвинувачена ОСОБА_9 не могла знаходитися 18.04.2022 р. близько 18 год. 00 хв. біля домоволодіння АДРЕСА_1 . Тобто подія кримінального проступку не могла бути о 18 годині через встановлене в суді алібі обвинуваченої.

Отже, суд методом виключень припустив, що подія кримінального проступку могла бути в цей день, проте в період з 16 по 17 годину.

На адвокатський запит за місцем роботи ОСОБА_7 , згідно довідки від 9.01.2023 р. № 5/01-26, ОСОБА_7 , 18.04.2022 р. перебувала на роботі в Корсунь-Шевченківському педагогічному коледжі в період з 8:00 год. по 17:00 год..

Захисник стверджує про те, що у даному кримінальному провадженні встановлена нова істотна обставина, а саме: потерпіла ОСОБА_7 не могла знаходитися 18.04.2022 р. в період з 16 по 17 годину біля домоволодіння АДРЕСА_1 оскільки в цей час вона перебувала в іншому місці, в іншому населеному пункті, а саме: на робочому місці з 8:00 год. по 17:00 год. в Комунальному навчальному закладі фахової передвищої освіти «Корсунь-Шевченківський педагогічний фаховий коледж ім. Т.Г.Шевченка Черкаської обласної ради» за адресом Черкаська обл., м. Корсунь-Шевчен-ківський, вул. Шевченка, 38.

Дана обставина, на думку захисника, ставить під сумніви правдивість як показів потерпілої ОСОБА_7 , так і достовірність показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на підставі яких встановлена винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити із вказаних у ній мотивів, прокурора ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований перевіреними судом доказами, яким дана вірна юридична оцінка і на які суд посилається у вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджує-ться: - даними показаньпотерпілої ОСОБА_7 про те, що вона знайома з обвинуваче-ною близько 10 років, вони є сусідами, їх городи межують 18.04.2022 р. приблизно о 15-30 год., коли потерпіла була на роботі, обвинувачена кинула гранату під ноги чоловіку потерпілої, на підставі чого були викликані працівники поліції. Пізніше вона збирала речі, які обвинувачена кинула на місці цієї події, обвинувачена це побачила та сказала потерпілій, що ще кине, на що потерпіла відповідала їй, що обвинуваченій треба лікуватися. Обвинувачена підбігла до неї та вдарила її палицею по голові та побігла до своєї хати. Палиця довжиною приблизно 1,5 метра та діаметром блтзько 2 см. Вказане бачили її чоловік та парубок на ім`я ОСОБА_12 . При цьому чоловік стояв приблизно за 20 м від неї, а ОСОБА_12 - десь на відстані 30-40 м. На другий день вона звернулась за медичною допомогою, так як у неї погіршився стан здоров`я, боліла голова, нудота. Крім того, вона звернулась із заявою до поліції;

- даними показань свідка ОСОБА_10 (чоловіка потерпілої) про те, що раніше між ним та обвинуваченою були конфлікти через межу земельних ділянок. В квітні 2022 р. приблизно о 15-16 годині він йшов з пасовища, обвинувачена кинула йому під ноги гранату, стався вибух. Обвинувачена попередила, щоб в поліцію він із заявою не звертався. Свідком цих подій був його син. Через 2 години він знаходився у дворі біля криниці, його дружина (потерпіла) була на дорозі. До потерпілої підбігла обвинувачена та вдарила її дерев`яною палицею в ліву сторону голови. Палиця довжиною приблизно 1,5 м та діаметром приблизно 2 см. При цьому жінки щось кричали, але він не розібрав про що. У дружини був синець під лівим оком, вранці наступного дня вона звернулась до поліції;

- даними показаньсвідка ОСОБА_11 про те, що він знає обвинувачену та потерпілу, відносин з ними ніяких не має. 18.04.2022 р. після обіду, приблизно о 16 годині він йшов по дорозі вул. Переяславській в с. Саморідня. Перед ним на дорозі на відстані 30-50 м стояли потерпіла та обвинувачена і сварились між собою. У обвинуваченої в руках була дерев`яна палка довжиною приблизно 1,5 м. Під час сварки потерпіла схватилась за голову та побігла до себе додому, після чого обвинувачена разом з палкою пішла до себе додому. Чи вдарила обвинувачена палкою потерпілу він не бачив;

- даними показань свідка ОСОБА_13 (сина обвинуваченої) про те, що 18.04.2022 р. приблизно о 15-30 годин чоловік потерпілої заганяв корів, щось кричав. Його мати (обвинувачена) кинула гранату під паркан, граната вибухнула, а мати пішла. Приблизно о 16 годині приїжджала поліція, опитували потерпілу та обвинувачену, після чого він поїхав до себе додому. Приблизно о 16:55 год. йому телефонувала мати і сказала, що пішла до ОСОБА_14 ;

- даними показаньсвідка ОСОБА_15 про те, що вона товаришує з обвинуваченою. 18.04.2022 р. о 16:30 год. обвинувачена прийшла до них додому (вони проживають через 2 будинки від обвинуваченої.) ОСОБА_9 була дуже збуджена, розказала, що в неї стався конфлікт з сусідами, вона кинула до них у двір іграшкову гранату, останні викликали поліцію. В той день ОСОБА_9 знаходилась у них з 16:30 год. до 21:00 год.;

- даними аналогічних показань свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 18.04.2022 р. ОСОБА_9 прийшла до них додому приблизно о 16:20 (16:30) год. та вийшла з їх двору о 21 год. і весь цей час знаходилась у них.

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а. пр. 56);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту проведеного з потерпілою ОСОБА_7 та фототаблиці до нього, під час якого потерпіла показала яким чином обвинувачена наносила їй тілесне ушкодження (а. пр. 57-59);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_10 та фототаблицці до нього, під час якого свідок показав яким чином обвинувачена нанесла тілесне ушкодження потерпілій (а. пр. 60-62);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідки до нього, під час якого свідок ОСОБА_11 вказав на обвинувачену як на особу, що нанесла тілесні ушкодження потерпілій (а. пр. 63-65);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_11 та фототаблиці до нього, під час якого свідок зазначив, що перебував на відстані приблизно 30 м від потерпілої та обвинуваченої під час їх конфлікту (а. пр. 67-69);

- даними висновку експерта № 05-11-01/39 згідно якого: тілесні ушкодження, які мали місце на тілі гр. ОСОБА_7 могли утворитися при обставинах, вказаних нею в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.04.2022 р. та в протоколі її допиту від 21.04.2022 р.

Тілесні ушкодження, які мали місце на тілі гр. ОСОБА_7 , могли утворитися при обставинах, вказаних свідком гр. ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.04.2022 р. та в протоколі його допиту від 21.04.2022 р. Тілесні ушкодження, які мали місце на тілі гр. ОСОБА_7 могли утворитися при обставинах, вказаних свідком гр. ОСОБА_11 в протоколі його допиту від 21.04.2022 р. У гр. ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця лобної ділянки зліва з переходом на ліву брову та на ліву навколоочну ділянку з припухлістю навколишніх м`яких тканин, які утворилися від дії тупого твердого предмету. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові (18.04.2022 р.). Тілесні ушкодження, які малися на тілі гр. ОСОБА_7 не спричинили короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. пр. 70-71);

- даними матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_9 (а. пр.125-129), відповідно до яких ОСОБА_7 звернулась до поліції 18.04.2022 р. о 15:51 год., поліціанти прибули на місце о 15:58 год., рапорт про опрацювання виклику надійшов о 16:30 год.

Суд апеляційної інстанції вважає вірним та погоджується з таким висновком суду першої інстанції, що в судовому засіданні місцевий суд, який безпосередньо оцінив показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та встановив, що в обвинувальному акті не вірно зазначено час вчинення обвинуваченою інкримінованого кримінального правопорушення. Після аналізу та співставлення показів цих свідків суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказане кримінальне правопорушення було вчинено в період часу з 16 до 17 год. (тобто після від`їзду працівників поліції і до того, як обвинувачена пішла до будинку ОСОБА_14 ).

Показами цих свідків, крім того спростовується версія обвинуваченої, яка викладена в апеляційній скарзі про те, що вона через мережу Інтернет замовила гранати - розтяжки, які хотіла встановити на своїй межі з тим, щоб запобігти у подальшому спробам сусідів проникати на її ділянку. 18.04.2022 р. вона отримали ці гранати та одну з них кинула під ноги чоловіку потерпілої ОСОБА_13 , з приводу чого викликали поліцію. Поліція опитала всіх та поїхала, разом з працівниками поліції поїхав і її син. В цей день потерпілу вона взагалі не бачила і її нічим не била. Потім вона пішла у гості до ОСОБА_14 і знаходилась там до 21 год.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення доведене та що вона обґрунтовано засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що всі зазначені докази були досліджені судом у судовому засіданні у встановленому законом порядку.

Суд у вироку дав зазначеним доказам належну оцінку, обґрунтовано визнав їх достовірними та допустимими, так як вони отримані без істотних порушень прав і свобод людини та оскільки вони об`єктивно та органічно узгоджуються між собою, то поклав їх в обґрунтування обвинувального вироку.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою ОСОБА_9 діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково обвинуваченої ОСОБА_9 .

Наведені вище процесуальні документи в сукупності з показами потерпілої та свідків, а також висновків експертиз та іншими письмовими доказами свідчать про неможливість формування штучних доказів або однобічність проведення досудового розслідування.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй діяння повністю доведена.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги захисника про необхідність скасувати вирок та закрити кримінальне провадження, оскільки зібрані сторонами докази у їх сукупності не доводять, що кримінальне правопорушення, вчинено обвинуваченою ОСОБА_9 - не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду, які у своїй сукупності та взаємозв`язку повністю доводять винуватість обвинуваченої в інкримінованому їй діянні та з якими погоджується апеляційний суд.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що при розгляді провадження місцевим судом допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у тому, що місцевий суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення і в нарадчій кімнаті встановив інший час події, ніж викладений в обвинувальному акті, тобто в період часу з 16 до 17 год. 18.04.2022 р., то на думку суду апеляційної інстанції ці вимоги є безпідставними та до задоволення також не підлягають з наступних підстав.

Апеляційний суд вважає вірним та обґрунтованим висновок місцевого суду про час вчинення кримінального правопорушення та погоджується із ним тому, що встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження не спростовуються показами свідків ОСОБА_14 (до будинку яких обвинувачена ОСОБА_9 прийшла вже після вчинення протиправних дій) та ОСОБА_13 (який не був поряд з матір`ю перед тим, як вона пішла до ОСОБА_14 ). Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляції захисника в тій частині, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та самостійно змінив час вчинення злочину, тому що це одне з дискреційних повноважень будь-якого суду, а саме перевірка та оцінка наданих у відкритому судовому засіданні сторонами доказів. В цій справі суд першої інстанції жодним чином не відшукував докази на користь обвинувачення, а тільки надав оцінку встановленим під час судового розгляду обставинам та вивченим доказам, а його рішення базується виключно на даних показань свідків та правильному встановленні фактичних обставин кримінального провадження, тому посилання захисника на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) є недоречними, тому що вони стосуються інших обставин. Апеляційний суд не вбачає, що таким судовим рішенням було порушено право обвинуваченої на захист, а в апеляції не наведено переконливих доводів на їх обґрунтування.

Не спростовують висновки суду у вироку і долучені захисником до апеляційної скарги отримані від Комунального навчального закладу фахової передвищої освіти «Корсунь-Шевченківський педагогічний фаховий коледж ім. Т. Г. Шевченка Черкаської обласної ради», в якому потерпіла ОСОБА_7 працює прибиральником службових приміщень, загальні відомості про графік її роботи, тому що відстань від місця роботи до місця проживання потерпілої є незначною, що дозволяло їй достатньо швидко потрапити додому.

Суд апеляційної інстанції дійшов переконання про те, що в даному кримінальному провадженні судом було обґрунтовано встановлено, що в обвинувальному акті не вірно зазначено час вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке базується на даних показань свідків, які суд сприймав та досліджував у судовому засіданні безпосередньо, а тому місцевий суд не вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, тому що не було збільшено обсягу обвинувачення, не інкриміновано інші статті кримінального кодексу, санкції яких були б більш тяжчі за попередню і в цілому правове становище обвинуваченої особи не погіршувалось.

При цьому, апеляційний суд вважає позицію сторони захисту про те, що місцевий суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, встановивши інший час вищеописаної події, ніж викладений в обвинувальному акті, як стратегію захисту, яка спрямована на відшукування будь-яких законних можливостей для уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, при розгляді вказаного провадження судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Корсунь-Шевченківського райсуду Черкаської обл. від 21.12.2022 р. стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді