УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7165/22

Номер провадження 1-кс/495/632/2023

29 березня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що приблизно у 2013-2014 роках, більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 , знаходячись біля міста Тарутине, Одеської області, на військовому полігоні, знайшов 2 реактивні двигуна до пострілу ПГ-7, які належать до вибухових речовин, та які він в подальшому незаконно зберігав за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 .

Крім того, приблизно у 2008 році, більш точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 , незаконно, за невстановлених слідством обставин, придбав сигнальний револьвер марки «Р2», калібру 9 мм R(.380K), заводський № НОМЕР_1 П виробництва «ИЖМАШ» який відноситься до категорії нарізної короткоствольної вогнепальної зброї та незаконно зберігав за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 .

В подальшому, 15.09.2022, в період часу з 10:31 години до 11:18 години співробітниками Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , вилучено вищевказаний семимизapядний peвoльвep «P2» №16074 II, калібру 9 мм R(.380K),(РФ), позиціонується виробником як сигнальний (стартовий) револьвер калібру 5,6 MM (для подачі звукових сигналів капсулями «Жевело») та не є таким у зв`язку з невідповідністю вимогам до стартових пристроїв, через наявність конструктивних змін, внесених саморобним способом (розсвердлені кaмори барабана револьвера), що надало можливість використання для здійснення пострілів з нього патронів роздільного заряджання, та в наданому виді відноситься до категорії нарізної короткоствольної вогнепальної зброї. Револьвер для проведення пострілів придатний.

Крім того, 15.09.2022, в період часу з 10:31 години до 11:18 години співробітниками Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , вилучено вищевказані 2 реактивні двигуни протитанкової гранати ПГ-7, які належать до вибухових речовин.

24.03.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

Обґрунтування повідомленій підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: витяг із ЄРДР; повідомлення про кримінальне правопорушення; поясненням ОСОБА_4 ; протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_4 ; отриманими висновками судових експертиз; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, девідповідно до ст. 12 КК України являється тяжким, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

За твердженням слідчого, згідно із п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , є ризик того, що він: може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: ризику, переховуватись від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий зазначив, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання та особиста порука) ніж нічного домашнього арешту не може запобігти зазначеним ризикам.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а також те, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав обставини викладені в клопотанні слідчого, але зазначив, що він колекціонер та не мав наміру вчиняти інкримінованого йому злочину. Просив не застосовувавти до нього домашній арешт, а покласти відповідні обовязки.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, оскільки ризики нічим необґрунтовані, не підтверджені ніякими доказами та взагалі відсутні. Зазначив, що його підзахисний є колекціонером та не мав наміру застосувати вилучену в нього зброю та вибухові речовини. Зауважив, що його підзахисний перебуває в офіційному шлюбі та на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001084 від 15.09.2022 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24.03.2023 року у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушеня повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ч ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: витягом із ЄРДР; повідомлення про кримінальне правопорушення; поясненням ОСОБА_4 ; протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_4 ; отриманими висновками судових експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно із ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий судя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що зазначена низка ризиків досудовим слідством є низькою, так як не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що підозрюваний намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України, але ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні є низькими, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування на 57 діб, тобто до 24.05.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого проживання;

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам органу внутрішніх справ здійснювати профілактичний нагляд за ОСОБА_4 , для відвертання здійснення їм інших правопорушень;

- попередити ОСОБА_4 , про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Ухвалу направити для виконання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 03.04.2023 року об 11:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1