Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
363/999/20: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп'ютерів), систем та комп'ютерних мереж і мереж електрозв'язку.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа №363/999/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/824/725/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000232 щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст. 362 КК України повернуто прокурору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки орган досудового слідства не встановив та не виклав в обвинувальному акті всі необхідні й детальні обставини, за яких сталося вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, не конкретно виклав фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, за відсутності відомостей щодо мотиву вчинення кримінального правопорушення та конкретно визначеної мети. Так, формулюючи обвинувачення за ч.3 ст. 362 КК України, орган досудового розслідування не встановив та не зазначив суб`єктивну сторону, ряд обставин, які складають об`єктивну сторону злочину. Зокрема, в обвинувальному акті не встановлено і не зазначено: коли, в який конкретно період часу й місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел та з яких мотивів діяв обвинувачений; не є зрозумілим, чи діяв обвинувачений в інтересах осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності або ж в інтересах інших осіб; в інтересах яких конкретно осіб діяв обвинувачений, коли посилання на «інтереси третіх осіб» є знеособленим, вкрай невизначеним і неконкретним обвинуваченням, що є неприпустимим; не визначено до яких конкретно правових наслідків призвели злочинні дії обвинуваченого; чи призвели його незаконні дії до ухилення особами від відбування адміністративних стягнень у виді позбавлення права керування транспортними засобами і на який строк.

Також в ухвалі суду зазначено, що із сформульованого обвинувачення не можна чітко зрозуміти: які дані, внесені до автоматизованої системи ІПНП України є достовірними і які є недостовірними; які судові рішення зазначені в обвинуваченні набрали законної сили, коли і в який процесуальний спосіб; який єдиний унікальний номер в кожній судові справі дійсно мав місце, де осіб притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення, а який номер справи є підробленим і недостовірним; в яких випадках обвинувачення зазначено єдиний унікальний номер відповідної судової справи, а в яких тільки номер провадження, коли єдиний унікальний номер справи не встановлено і не зазначено, в переважній більшості інкримінованих епізодів злочину не зазначено і не встановлено номер достовірної справи про адміністративне правопорушення (єдиний унікальний номер справи), яким на особу накладено адміністративне стягнення, відсутнє й твердження, що кожна з постанов суду, згаданих в обвинуваченні, набрала законної сили, якими достовірно на відповідних осіб накладено адміністративне стягнення, а також не встановлено і не зазначено дату набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Крім того по епізоду від 19.02.2018 року зазначено три різні номери судових справ, коли з обвинувачення не зрозуміло, чи набрало законної сили судове рішення у справі за яким до особи застосовано адміністративне стягнення, не можна зрозуміти, який з цих номерів справ є єдиним унікальним, та який з них є достовірним, а який - недостовірним, по епізодам від 20.06.2018 року не встановлено єдиний унікальний номер судової справи, не зазначено про набрання нею законної сили та відсутні відомості про результати апеляційного перегляду вказаної постанови, хоча міститься твердження про передачу справи для реєстрації до Київського апеляційного суду, що також має місце по епізоду від 28.08.2018 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду, прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та ухвалити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання на підставі зазначеного обвинувального акта.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить всі необхідні та передбачені ч.2 ст. 291 КПК України відомості та реквізити, зокрема і сформульоване прокурором обвинувачення, а також дані про особу, відносно якої складено обвинувальний акт, в обвинувальному акті викладено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими під час досудового розслідування, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону, частини та статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням конкретних протиправних дій, які були вчинені обвинуваченим з огляду на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, а саме формулювання короткого змісту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім?я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_8 , через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в ньому зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора. Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_8 , містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті кримінального закону, а також формулювання обвинувачення. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, в ньому зазначено дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта долучені реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта.

Висновки суду першої інстанції щодо неконкретності сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3ст. 362 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи. Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що викладене в ньому формулювання обвинувачення містить в собі вказівку на місце, час та мотив вчиненого ОСОБА_8 інкримінованого злочину, а також спосіб у який він був вчинений.

Водночас, формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_8 за своїм змістом не може бути предметом дослідження та аналізу на стадії підготовчого провадження, а лише при судовому розгляді, за результатами якого суд формулює обвинувачення, визнане судом доведеним, або приймає рішення про недоведеність обвинувачення повністю або частково чи виправдовує обвинуваченого з підстав, визначених законом.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим є слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду про повернення обвинувального акта.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню, а ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 - скасуванню з поверненням до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314-317 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000232 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, повернуто прокурору - скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000232 щодо ОСОБА_8 повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314-317 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...