Справа № 487/468/22
Провадження № 1-кп/487/356/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0001617 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторонни захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

12.11.2021 близько о 17.00 год. ОСОБА_3 , проходячи поряд з домоволодінням ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , домовився з ОСОБА_7 (матеріали відносно якого ухвалою суду від 13.07.2022 виділені в окреме провадження, та в подальшому, відносно якого, 16.12.2022 Заводським районним судом м.Миколаєва було ухвалено вирок) про спільне таємне викрадення металевих виробів з території двору вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій спільний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, усвідомлюючи що діють таємно, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 , відсунувши лист шиферу огорожі, створили отвір, через який проникли на територію вказаного домоволодіння, яке являється сховищем для матеріальних цінностей, звідки таємно викрали належний ОСОБА_6 твердопаливний металевий котел вагою 73 кг, вартістю 565,02 грн.

В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 565,02 грн.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 по суті пред`явленого обвинувачення показав, що 12.11.2021 у вечірній час доби, проходячи біля домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_7 побачив металевий бак, після чого запропонував останньому здати його на металобрухт. Металевий бак, який він виявив перебував на пустирі, між домоволодінням та гаражами, був прикритий сміттям та гілками. Бак лежав неподалік від шиферної огорожі, яка була відсунута. Оскільки був впевнений, що це майно нікому не належить, вони разом з ОСОБА_7 забрали та здали його на металобрухт, за що отримали 400 гривень. Категорично заперечував факт проникнення на територію сховища.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованому злочині, суд важає, що провина ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в ході судового слідства доказами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.11.2021, прийнятої від ОСОБА_6 , відповідно до якої останній просить вжити заходи до особи, яка 12.11.2021 проникла на подвір`я будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно заволоділа належним йому майном;

Протоколом огляду місцевості за адресою : м.Миколаїв вул. Залізничний поселок 418 від 13.11.2021 з доданими фотознімками;

Протоколом огляду території домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 від 16.11.2021, на території якої був виявлений котел червоного кольору;

Заявою ОСОБА_9 про добровільну видачу співробітникам поліції котла червоного кольору;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала на фотознімку №3 чоловіка, який прийшов та приніс котел за адресою: АДРЕСА_3 ;

Висновком експерта №СЕ-19/115-21/15691-ТВ від 24.11.2021, відповідно до якого ринкова вартість 73 кілограмів чорного металобрухту, станом на 17.11.2021 могла становити 565,02 грн.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтвердив факт викрадення майна. Суду пояснив, що вранці 13.11.2021 у дворі будинку виявив крадіжку металевого котла. Котел було викрадено зробивши отвір у паркані. Викрадене майно було йому повернуто.

Показами обвинуваченого ОСОБА_7 наданими ним у судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження № 0001617, відповідно до яких, 12.11.2021 у вечірній час доби, проходячи біля домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , він домовився з ОСОБА_3 про спільне таємне викрадення металевих виробів з території двору з метою збуту металолому. Спільно з ОСОБА_3 , вони відсунули лист шиферу огорожі, створили отвір, через який проникли на територію домоволодіння, звідки таємно викрали металевий котел.

Таким чином провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновків, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, а кваліфікація його дій вірна.

Доводи обвинуваченого та його захисника про неправильну кваліфікацію його дій в частині вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к) визначено, що під поняттям «сховище» розуміється певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охорони, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.11.2021 з доданими фотознімками, територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з якої обвинуваченим було вчинено крадіжку, огорожено шляхом встановлення паркану з шиферу.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 стверджував, що викрадений металевий котел перебував саме на території його будівлі.

Таким чином, огорожа з шиферу була захистом домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 від сторонніх осіб, що об`єктивно перешкоджала вільному доступу сторонніх осіб, а також дозволяла ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).

Крім того факт викрадення майна ОСОБА_3 поєднаний саме з проникненням у сховище підтверджується показами ОСОБА_7 наданими ним у присутності захисника у судовому засіданні, які було досліджено судом шляхом відтворення звукозапису судового засідання.

Одночасно, надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_3 в частині повторності і попередньої змови, суд виходить з наступного.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.01.2022 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за епізодом вчиненим 11.01.2022, та призначене покрання у вигляді 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, отже враховуючи висновок, викладений у Постанові Об`днаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ознакою повторності.

Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував, що діяв разом з ОСОБА_7 , якому особисто запропонував здати котел до пункту прийому металобрухту, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ознакою попередньої змови групою осіб.

З приводу тверджень захисника ОСОБА_3 щодо не допустимості як доказу Висновку експерта № СЕ-19/115-21/15691-ТВ від 24.11.2021 суд приходить до наступного.

Суд вважає, що вказане експертне дослідження проведено з дотриманням положень ст. 243 КПК України, у відповідності до приписів Закону України " Про судову експертизу" з урахуванням особливостей визначених Законом України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, яким керувався суд.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст.50, ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 р., зазначав, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, перебуває на обліку у лікаря нарколога КНП "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" МОР з діагнозом: РПП внаслідок вживання канабіноїдів, алкоголю. Гостра інтоксикація не ускладнена, на психіатричному обліку у КНП «Миколаївського обласного центру психічного здоровья» МОР не перебуває, характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, принципів законності, справедливості та вимог щодо індивідуалізації, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 є покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому, за змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину, ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, суд знаходить підстави для призначення покарання ОСОБА_3 з застосування ст.75 КК України з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1372,96 грн.

Речові докази: твердопаливний металевий котел опалення залишити у розпорядженні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1