Справа № 369/6411/22
Провадження №1-кп/369/1231/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000337 від 28 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, не заміжня, освіта середня, працює продавцем-консультантом у ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні на обговорення поставлено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 ,строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», яке прокурор мотивував тим, що обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на свідків, оскільки вважає, що існують ризики того, що обвинувачена може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, в судовому засіданні прокурор зазначав, що суспільний інтерес у справі виправдовує тримання обвинуваченої під вартою, враховуючи воєнний стан, з урахуванням суспільного резонансу, що може викликати вказане кримінальне провадження з огляду на військову агресію Російської Федерації проти України та воєнні дії, що тривають на території України. Крім того, прокурор вказував, що обвинувачена не має достатніх соціальних зв`язків, утриманців, що може значно збільшити ризик втечі обвинуваченої.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, захисник просив змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки остання не має наміру переховуватися від суду, не перешкоджала кримінальному провадженню та є раніше не судимою особою, вказував, що оголошена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою. Захисник зазначав також про наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та постійного місця роботи до затримання.

Крім того, обвинувачена зазначила, що підтримує свого захисника та вказувала на наявність у неї міцних сімейних зв`язків, зокрема батька похилого віку.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, наявні матеріали, вислухавши пояснення захисника та думку обвинуваченої, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності, зважаючи на конкретні обставини інкримінованого їй злочину та тяжкість покарання, яке їй загрожує, у випадку визнання винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, з урахуванням відсутності доказів сталих соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини цієї конкретної справи, існує ризик впливу обвинуваченої на свідків, фактичне місце проживання яких їй відоме, допит яких ще не проведений з огляду на стадію розгляду справи.

У контексті практики ЄСПЛ, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, враховуючи тяжкість та конкретні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченої в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відсутні, оскільки існує ризик переховування обвинуваченої від суду та ризик впливу на свідків, крім того, враховуючи суспільний резонанс, що може викликати вказане кримінальне провадження з огляду на військову агресію Російської Федерації проти України та воєнні дії, що може призвести до негативних наслідків для обвинуваченої, тобто враховуючи існуючий суспільний інтерес у даній справі. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне. При цьому суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й цілодобового домашнього арешту, ніж тримання під вартою, може не забезпечити її належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Крім того, суд, керуючись ч.3 ст.183 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд, враховуючи обставини цієї конкретної справи, дійшов висновку про залишення обвинуваченій ОСОБА_5 як альтернативи даному запобіжному заходу застави у розмірі, визначеному ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2022 року, а саме у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2022, що становить 49620(сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177-178, 183, 182, 194, 196, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів з 16.02.2023 до 16.04.2023 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу, у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01.01.2022, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самою обвинуваченою ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачена ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1