Провадження № 1-кс/761/7175/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

детектива ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000012 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України.

Відповідно до матеріалів встановлено, що службовими особами

ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» (), за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район,

с. Неданчичі, вул. Садова 1а, здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, збут підакцизних товарів, а саме: контрафактного дизельного палива шляхом переробки низькоякісної фальсифікованої продукції із додавання різних розчинників. В подальшому незаконно вироблена продукція транспортується в інші регіони України з метою збуту, одне з яких розташоване за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Житомирська, буд. 2.

21.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, в присутності двох понятих, проведено обшук приміщень, споруд, будівель, що знаходяться на земельній ділянці, що розташована за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Неданчичі, вул. Садова 1а, які використовуються службовими особами ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» (код ) для виготовлення, зберігання з метою збуту паливно-мастильних матеріалів та іншими причетними до вчинення кримінального правопорушення особами, в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: виписки з ЄДР ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» на 1 арк; довідки від 08.12.2021 № 692 на 1 арк.; довідки №03-13/105 від 16.03.2020 на 1 арк.; паспорту ПТН21-00.00.000СБ на 8 арк.; паспорту БМУПУС УПС-30 на 19 арк.; оригіналів ТТН на 24 арк.; рідини з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, яка містяться в резервуарах, ймовірно дизельного палива в кількості 195 446 л., які знаходяться в опломбованих резервуарах №1,2,3,4,5,6, та передані відповідно акту приймання-передачі від 21.03.2021 заступнику директора ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» - ОСОБА_6

В судовому засіданні детектив та прокурор клопотання підтримали, з мотивів наведених у ньому, просили його задовольнити.

Прокурор зазначив, що вилучене в ході обшуку майно визнане речовими доказами, в межах кримінального провадження призначено експертизу вилучених паливно-мастильних матеріалів, просив врахувати аналіз інформації стосовно ТОВ «НВП «Новітні нанотехнології», наявність даних здійснення транспортування дизельного палива як газового конденсату, у подальшому в планах досудового розслідування додатково внести відомості до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, а тому просив задовольнити клопотання, з метою збереження речових доказів.

Представники власника майна заперечували щодо задоволення клопотання, вважали клопотання необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що було вчинене кримінальне правопорушення, а також те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, визначених положенням ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Тобто, перше, що слідчий має довести це, що було вчинене кримінальне правопорушення, в межах розслідування якого він звертається із клопотанням про застосування заході забезпечення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

А згідно положення частини 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000012 від 24.02.2023 вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування убачається, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст 204 КК України, за наступних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення:

«Встановлено, що службовими особами ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології», за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Неданчичі, вул. Садова, 1а, здійснюється незаконне виготовлення, зберігання, збут підакцизних товарів, а саме: контрафактного дизельного палива та бензину шляхом переробки низькоякісної фальсифікованої продукції із додаванням різних розчинників. У подальшому незаконно виготовлена продукція транспортується в інші регіони України з метою збуту. Одне з яких розташоване за адресою: м.Київ, вул. Стеценка, 22».

Відповідно до ч.2 ст.204 КК України передбачена кримінальна відповідальність зокрема, за незаконне виготовлення пального або інших підакцизних товарів.

У той же час кримінальна відповідальність за незаконне транспотування пального передбачена ч.1 ст. 204 КК України.

При цьому, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення, згідно витягу з ЄРДР, відсутня.

Дії, щодо початкового незаконного виготовлення палива, за умов вказаних у ч.2 ст.204 КК України, з метою подалього збуту та транспортування, потрібно кваліфікувати за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204 і ч.2 ст.204 КК України.

Отже, предметом доказування в межах даного кримінального поваження відповідно до ст. 91 КПК України є відомості, щодо незаконного виготовлення пального ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології», за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Неданчичі, вул. Садова, 1а.

При цьому, відповідно до об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КПК України відповідальність настає саме за незаконне виготовленя.

Разом із тим, до клопотання стороною обвинувачення не долучено даних, які б свідчили про те, що було вчинено суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.204 КК України.

Тобто, що ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології», за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Неданчичі, вул. Садова, 1а, здійснює незаконне виготовлення пального та що таке пальне є контрафактним.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами отримання доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Разом із тим, в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані щодо незаконного виготовлення ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Новітні нанотехнології».

Рапорти, що долучені до клопотання не є процесуальними джерелами отримання доказів, а показання свідка, які містяться у матеріалах клопотання, та на які послався прокурор під час свого виступу, не містять даних щодо незаконного виготовлення палива.

Крім того, зі змісту показань убачається, що свідку обставини про які він повідомляє, стосовно придбання дтизельного палива та його транспортування, відомі з чужих слів. При цьому інші докази на підтвердження повідомлених свідком обставин, згідно положень ч.6 ст.97 КПК України, у розпорядження слідчого судді не надані.

Надана інформаційна довідка не є джерелом доказів та не підтверджує факту вчинення кримінального правопорушення, а містить оціночні судження та припущення, наслідків, які можуть настати за певних умов.

Разом із тим, про настання таких умов, матеріали клоптання даних не містять.

У даному випадку в межах даного провадження не розслідується кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204 КК України, щодо незаконного транспортування палива.

Більше того, як убачається з наданих у розпорядження слідчого судді матеріалів ТОВ « Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» здійсмнює свою діяльність на основі належних і законним чином отриманихз Ліцензій на виробництво, зберігання оптової торгівлі пальним, а також має право на переробку вуглеводної сировини з отриманням конденсату газового стабілізованого природного, який не є підакцизним товаром, якість якого підтверджується відповідним експертним висновком.

Тобто, вилучене майно про арешт якого порушується питання, не відповідає критеріям речових доказів, визначених положенням ст. 98 КПК України, в межах даного кримінального проваження.

Посилання прокурора на винесення слідчим процесуального рішення про визнання вказаного майна речовими доказами, не тягне за собою автоматичне набуття вказаним майном статусу речових доказів.

При цьому, оцінюючи та аналізуючи наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали, слід дійти висновку про безпідставність визнання вилученого майна та документів за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район с.Неданчичі, вул. Садова, 1а за відсутності об`єктивних даних про незаконність виробництва палива речовими доказами, оскільки відсутні будь-які розумні підстави та підозри вважати, що таке майно є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.

Отже, клопотання не містить об`єктивних даних про те, що було вчинено кримінальне правопорушення яке розслідується, а вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, тому порушене питання про арешт майна у даному випадку не відповідає завданням кримінального провадження.

Слід звернути увагу на те, що статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, приходжу до висновку про необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим правових підстав для задоволення клопотання немає.

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204 КК України про арешт майна, а саме: виписки з ЄДР ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» на 1 арк; довідки від 08.12.2021 № 692 на 1 арк.; довідки №03-13/105 від 16.03.2020 на 1 арк.; паспорту ПТН21-00.00.000СБ на 8 арк.; паспорту БМУПУС УПС-30 на 19 арк.; оригіналів ТТН на 24 арк.; рідини з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, яка містяться в резервуарах, ймовірно дизельного палива в кількості 195 446 л., які знаходяться в опломбованих резервуарах №1,2,3,4,5,6, та передані відповідно акту приймання-передачі від 21.03.2021 заступнику директора ТОВ «Науково-Виробниче Підприємство «Новітні Нанотехнології» - ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при розгляді клопотання в той самий строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали оголосити 10.04.2023 о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1