Справа № 356/532/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/356/2023 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця, командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «прапорщик», раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2014 року за ч.2 ст.146, п.п. 3, 12 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання та періодично з`являтися у вказаний орган для реєстрації.

Цим же вироком вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_8 22 березня 2020 року, близько 04:30 год., керуючи автомобілем марки «MERCEDC-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по 76 км автодороги Київ-Харків на території Баришівського району Київської області в правій смузі руху в напрямку до м. Харків, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з фургоном «MERCEDC-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався попереду в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDC-BENZ VITO» ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пасажир ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пасажири ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вказані порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, перебувають в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що обираючи ОСОБА_8 міру покарання та приймаючи рішення про його звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд послався лише на одну обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, хоча обвинувачений в судовому засіданні у потерпілих вибачення не просив.

Судом не враховано, що наслідки даного злочину - смерть ОСОБА_11 , є тяжкими та незворотними.

За таких обставин, на думку прокурора, навіть позитивна характеристика обвинуваченого, його сімейний та матеріальний стан, не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до нього положень ст.75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Поряд з цим судом не взято до уваги, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що свідчить про високу суспільну небезпечність його особи. Уникнення особою призначення реального покарання за таких обставин вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційні вимоги прокурора є невмотивованими, а призначене судом покарання відповідає ступеню тяжкості та особі винного. Всі пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції та дали можливість суду прийти до висновку про можливість призначити покарання з урахуванням ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому місцевий суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Із положеннями ч.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегією суддів встановлена неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, згідно з приписами ст.75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, має на утриманні двох малолітніх доньок, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розслідуванню кримінального провадження. Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, не встановлено.

Однак, районний суд в порушення вимог ст.65 КК України, у повній мірі не врахував, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 настали незворотні наслідки, а саме смерть ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а ще троє потерпілих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. Саме легковажне ставлення обвинуваченого до дотримання Правил дорожнього руху України призвело до важких та непоправних наслідків.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає правильними доводи апеляційної скарги прокурора із приводу необґрунтованого призначення судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки застосування інституту звільнення від покарання в даному випадку є необґрунтованим. Крім того, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції безпідставно не застосовано додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, авирок місцевого суду - скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухваленням в цій частині вироку апеляційного суду.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який має постійне проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення умисного злочину, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також тяжкість наслідків вчиненого злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого буде покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону і буде необхідним та достатнім для досягнення його мети.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.ст.69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.331, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 - скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

У решті вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк із моменту вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: