УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 750/6219/21

провадження № 51-3613 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

За вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 червня 2022 року, ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Не погоджуючись із вироком суду, ухваленим щодо ОСОБА_2 , обвинувачений ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 , на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто останньому, оскільки скаржник не має права подавати апеляційну скаргу на вказаний вирок суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвалу апеляційного суду, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Мотивуючи свої вимоги вказує, що апеляційний суд безпідставно повернув йому апеляційну скаргу. Вважає, що судове рішення стосується його інтересів, тому на підставі п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України, він має право на апеляційне оскарження. Зазначає, що у тексті вироку згадується його прізвище, а тому дане судове рішення може мати преюдиціальне значення для суду, який буде розглядати кримінальне провадження щодо нього.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення й інші документи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок або ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК України. Пунктом 10 цієї норми передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається із змісту ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 07 червня 2022 року (оприлюдненої в Єдиному державному реєстрі судових рішень), під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 останній категорично відмовлявся від участі у судовому провадженні дистанційно, тому, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України були виділені в окреме провадження.

08 червня 2022 року стосовно ОСОБА_2 було ухвалено вирок, з яким не погодився ОСОБА_1 та, подавши апеляційну скаргу, просив вказаний вирок скасувати. Суддя-доповідач апеляційного суду, при здійсненні перевірки вказаної скарги встановив, що оскаржений вирок щодо ОСОБА_2 не стосується прав та інтересів ОСОБА_1 та, на підставі ст. 399 КПК України, ухвалив рішення повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки він не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вказаного судового рішення згідно з положеннями ст. 393 КПК України.

З огляду на наведене, висновок апеляційного суду про те, що вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 червня 2022 року стосовно ОСОБА_2 не стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , є правильним.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_1 про те, що вирок стосовно засудженого ОСОБА_3 , на його думку, має преюдиціальне значення для суду, який буде розглядати кримінальне провадження щодо нього, колегія суддів вважає безпідставними.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ст. 90 КПК України рішення національного суду має преюдиціальне значення, лише якщо воно набрало законної сили та ним установлено порушення прав людини й основоположних свобод, гарантованих Конституцією України й міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України.

Як наслідок, судове рішення має преюдиціальне значення для суду, який розглядає кримінальне провадження, тільки у визначених цією статтею випадках.

Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що скаржник не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на вирок стосовно ОСОБА_2 та, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, постановив законне, належно мотивоване рішення, тому підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 немає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5