В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000731 від 21.02.2020 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має на утримані двох малолітніх дітей: 2010,2012 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України

У С Т А Н О В И В:
доведеним, що 02 лютого 2020 року, приблизно о 15 годині ОСОБА_5 , знаходячись на відстані приблизно одного метру від огорожі будинку АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілій, взявши ОСОБА_4 правою рукою за куртку, при цьому тримаючи потерпілу лівою рукою, затягнув її до подвір`я вказаного будинку.

Після чого, перебуваючи на території будинку, ОСОБА_5 , знаходячись навпроти потерпілої, завдав їй два удари правою рукою в область обличчя та голови. У подальшому, ОСОБА_5 штовхнув потерпілу ОСОБА_4 на землю, від чого остання впала на сідниці, та у цьому ж положенні завдав їй не менш п`яти ударів ногами в область тулуба та кінцівок.

Вказаними ударами ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудей з переломами 3-6 ребер зліва та наявністю повітря в лівій плевральній порожнині, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні; рану в лобній області зліва, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто тривалістю понад шість днів, але не біль як три тижні (21 день); синець на повіках правого ока відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тілесними ушкодженнями у вигляді рани в лобній області зліва, синця на повіках правого ока, переломів 3-6 ребер зліва та наявністю повітря в плевральній порожнині, заподіяними потерпілій ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України визнав повністю та пояснив суду, що він визнає, що спричинив потерпілій тілесні ушкодження, приносить їй свої вибачення, згідний відшкодувати завдані збитки. 2 лютого 2020 р. приблизно о 15 годині по провулку Таращанський, 135 між ним і ОСОБА_7 виник конфлікт, через те, що він двір, уся вода витікала на дорогу. ОСОБА_7 провокувала його неодноразово на конфлікт через те, що він миє двір і вода витікає на вулицю. Між ними були неприязні стосунки. Між ними виник словесний конфлікт. Потім боковим зором побачив ОСОБА_7 у дворі. Він себе не втримав. Не пам`ятає чим саме, куди і скільки наніс ударів ОСОБА_7 . Наносив удари, але не пам`ятає куди. Можливо наносив удари у голову, тулу ОСОБА_7 . Зазначені у обвинувальному акті могло бути вчинені ним. ОСОБА_7 від 1його ударів впала на землю, він її обіпер на бузок. Свідків до ОСОБА_7 не допускав, т.я. не хотів, щоб вони її винесли і вважали усі, що він її ипобив на вулиці. Після побиття, ОСОБА_7 знаходилась у положенні сидячи на подвір`ї. Медичні працівники ОСОБА_7 забирали із подвір`я, виносили через ворота на ношах. Після цих подій він ОСОБА_7 не бачив, до часу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 . Він пропонував ОСОБА_7 відшкодувати завдані збитки, але вона відмовилася. Він не затягував ОСОБА_7 із провулку до дворища. Визнає, що його поведінка відносно ОСОБА_7 була неприпустимою. Просить вибачення у ОСОБА_7 . Цивільний позов визнає.

Крім визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що 2 лютого 2020 р. вона зі своєю мамою проходили у ОСОБА_8 по провулку Таращанський біля будинку № 123. Побачили велику калюжу, яка тяглася по вулиці із домоволодіння ОСОБА_9 . На свій айпад вона зафіксувала, що ОСОБА_9 миє свій автомобіль. Коли це побачила мати ОСОБА_9 , то він облив її водою із шланга. Після цього із двору вибіг ОСОБА_9 , схватив її за одяг і потягнув її до свого подвір`я. Після цього ОСОБА_9 вдарив її в обличчя наніс два удари в обличчя, у неї пішла кров. У неї під час цього впав шарф, він вихватив сумку, почав у ній ритися. Потім він штовхнув її на землю. Потім він бив її ногами в область серця. Отримала 4-5 ударів від ОСОБА_9 . Потім підбігли свідки, почали кричати на нього. Татаркін при цьому сказав, що це вона сама зайшла до нього у двір. Мати ОСОБА_9 витирала у неї кров з обличчя. Вона лежала на землі від дій ОСОБА_9 . Потім вона із сумки взяла телефон, подзвонила дочці і сказала, що вона лежить побитою по провулку Таращанському. Коли приїхала швидка їй було надано медичну допомогу. Її доставили до лікарні № 2, там оглянув черговий лікар, направили у травматологічне відділення лікарні. Були зроблені знімки флю, оплачувала це її донька. Вона лікувалася у травматологічному відділенні лікарні, у неї через отримані травми були болі, було боляче дихати. У лікарні їй давали рецепти для придбання ліків для лікування. Потім до неї прийшов заввідділенням і сказав, що її переводять до хірургічного відділення, там робили операцію, була пробита легеня. У легенях від травми накопичилося повітря. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні, а потім перевели на амбулаторне лікування. До кінця березні вона лікувалася, перебувала на лікарняному. Вона звернулася з цього приводу до поліції, було відкрите кримінальне провадження. Домоволодіння де вона знаходилася перед подією: провулок Таращанський між будинками АДРЕСА_2 . Татаркін вийшов із домоволодіння АДРЕСА_1 . До того як вийти до неї, ОСОБА_9 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_1 . Вона була на проїзній частині АДРЕСА_3 , а він у домоволодіння АДРЕСА_1 . Татаркін схватив її за пуховик своєю правою рукою за її пуховик і став тягнути у домоволодіння АДРЕСА_1 . Тягнув її до хвіртки боком. Затягнувши її до домоволодіння на 1-2 метри від калітки, закрив хвіртку. Вона не очікувала від нього таких дій. Після цього він правою рукою вдарив її тричі, двічі у обличчя, і один раз у голову. Він стягнув з неї шарф і тягнув її сумку. Він її штовхнув двома руками. Вона впала на сідниці і після цього він наносив їй удари в область тулубу. Основні удари були нанесені ногами 5 ударів було, не менше. Коли він наносив їй удари, поряд нікого не було. Потім підбігли сусід ОСОБА_10 і її мати ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_9 її затягнув і наносив удари вона звала свою матір. Коли ОСОБА_9 затягував її до подвір`я, її мати бачила це, вона була на відстані приблизно 5 метрів. Швидка допомога її забирала із подвір`я. До цього вона лежала на подвір`ї. Куди після її побиття дівся сам ОСОБА_9 вона не знає. Вона суду говорить правду. Не помиляється стосовно того, що саме ОСОБА_5 вчинив стосовно неї дії: спричинив їй переломи ребер 3-6 зліва, спричинені ударами правою ногою Татаркіна; рана в лобній області зліва завдана першим ударом ОСОБА_11 на подвір`ї домоволодіння; синець на повіках правого ока також завданий ОСОБА_9 . Цивільний позов підтримує і просить стягнути із ОСОБА_9 завдану мені його діями матеріальні збитки у розмірі 3823 грн. 13 копа. Понесені витрати на придбання ліків, моральну шкоду в розмірі 20000 грн., діями ОСОБА_9 була завдана шкода її здоров`ю, була сильна і тривала по часу фізична біль, до цього часу відчуває болі. Покарання винному просить призначити на розсуд суду;

показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вона є матір`ю потерпілої. 2 лютого 2020 р. вона разом із своєю донькою о 14.40 перебували у АДРЕСА_4 , щоб провідати цю територію. Потім рухалися по провулку далі, пройшли будинок АДРЕСА_5 . Побачили, що ОСОБА_9 миє свій двір. Усе лилося із двору у провулок. Вона із донькою підійшли ближче і дочка стала говорити йому, що ж він робить. Після цього ОСОБА_9 із шланга облив водою дочку. Після цього дочка сказала їй, щоб вона пішла до хазяйки у будинок АДРЕСА_3 . Донька залишалася біля будинку АДРЕСА_1 . Потім вона почула як донька її звала: мама, мама. Вона повернулася, побачила, як ОСОБА_9 схватив дочку за шию і руку і тягнув доньку у хвіртку будинку. Вона була на відстані приблизно 10 метрів. Будинки №№ 135 і 127 через дорогу навскоси. Татаркін тягнув дочку у хвіртку і затягнувши її на подвір`я закрив хвіртку. Після цього вона підійшла до хвіртки, зверху хвіртки сітка, через яку вона добре бачила як ОСОБА_9 бив дочку на подвір`ї. Наносив удари у груди, по голові, по ребрах. Також побиття дочки бачив ОСОБА_13 . ОСОБА_9 наносив удари дочці своєю правою ногою. Коли ОСОБА_9 наніс удари її дочці, ОСОБА_10 викликав швидку допомогу і поліцію. Вона бачила як ОСОБА_9 наносив у двору будинковолодіння її дочці: удари по голові, бив правою рукою у лоба, по оголові, розбив лоба, почала текти кров; наносив правою рукою удари в груди. Коли він її вдарив у груди, вона зігнулася, він її штовхнув, вона впала; потім він наносив удари ногами, коли вона лежала на спині, бив ногою у груди, по ребрах 5 разів. Коли приїхала швидка дочку поклали на ноші і віднесли до карети швидкої допомоги, потів відвезли до лікарні. Вона разом із донькою поїхала у швидкій до лікарні. Дочку у лікарні возили на рентген, поклали на стаціонарне лікування Донька у лікарні була 21 день. Вона лікувалася через порушення плеври легень. До того як ОСОБА_9 побив дочку, вона була здорова. Через побиття Татаркіним дочка плакала, на її обличчі і одежі була кров. У дочки були сильні болі від побиття протягом тривалого часу. Вона допомагала дочці ходити після побиття, т.я. вона не могла самостійно пересуватися. Ліки на лікування дочки купляли вона особисто. Коли ОСОБА_9 бив дочку, ОСОБА_10 кричав йому що ж ти вбиваєш жінку. Вона не кричала, т.я. була шокована, вона була вражена від побаченого, що він робить із дочкою. Вона не могла від побаченого нічого говорити через спазм горла. Говорить суду правду;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що дати не пам`ятає, це було вдень, було видно. Йому ця подія закарбувалася. Він був на вулиці у своєму подвір`ї. Відстань від хвіртки його будинку до хвіртки будинку ОСОБА_9 приблизно 10 метрів. Чує крики жіночі на дорозі. Що саме кричали не пам`ятає. Але це крики були від болю. Вийшов до своєї хвіртки, чує крики. Підійшовши до хвіртки будинку ОСОБА_9 , бачить ОСОБА_9 б`є потерпілу. Він звертаючись до нього каже, що ти робиш. Той не звертає на нього увагу. Мати потерпілої у цей час бігала біля хвіртки ОСОБА_9 . Він бачив як ОСОБА_9 ногами бив потерпілу, яка лежала на землі на боку. Бачив як він наніс потерпілій 3-4. ОСОБА_9 бив потерпілу в ліву частину грудей. Потерпіла лежала то на спині, то на боку. Він телефонував до поліції. Чи викликав швидку допомогу не пам`ятає. Коли ОСОБА_9 бив потерпілу, мати ОСОБА_9 фотографувала це. Він бачив на обличчі потерпілої кров;

показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що вона працювала у той час фельдшером ШМД у Білій Церкві. Вона працювала у той день у складі бригади, вона, ОСОБА_16 і водій, але як його прізвище зараз не пам`ятає. Це було 02 лютого 2020 р. Надійшов виклик. Вони виїхали на виклик на ОСОБА_17 . Коли приїхали там була поліція. Потерпіла лежала в подвір`ї, біля хвіртки. Не пам`ятає на чому саме лажала потерпіла. Вони на ношах перенесли потерпілу до карети ШМД, а потім відвезли до лікарні № 2 ОСОБА_18 , передали чкерговому лікарю. Вони розпитували потерпілу, що сталося, але що вона їм відповідала зараз не пам`ятає. Чи була у потерпілої на обличчі, одязі кров не пам`ятає. Що їм говорила потерпілого, що сталося має бути записано у карточці виклику. Потерпіла, хвора була емоційною. Говорила що у неї хтось забрав планшет. Який був поставлений первинний діагноз потерпілій сказати не може, але він має бути зазначений у картці виклику. Що потерпіла говорила: хто її побив, що сталося, вона сказати не може, не пам`ятає. Яким чином потерпілу виносили із двору до карети швидкої, не пам`ятає;

показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що 02 лютого 2020 р. вона була на роботі. У той час працювала на станції швидкої медичної допомоги у Білій Церкві. У той день вона працювала у складі бригади: вона, ОСОБА_20 , водій. Надійшов на планшет виклик. При їхавши за адресою виклику, там в були працівники поліції. Ця адреса біля церкви ОСОБА_21 , який провулок. ЇХ зустріло 3 екіпажі поліції. Потерпіла лежала біля калітки на землі на спині. Чи був поряд бордюр не пам`ятає. Крові не бачила на потерпілій. Садно на лобній частині потерпілої було. З якого боку не пам`ятає. Потерпілу перенесли на ношах до машини. Там оглядали. Потерпіла вела себе трохи агресивно. Зі слів потерпілої її хтось побив, але хто конкретно не говорила.. Потерпіла говорила, що їй важко дихати, біль у лівому боці. Їй був поставлений діагноз: ЗЧМТ, СГМ під питанням, забій ребер зліва. Потерпілу відвезли до лікарні №2 у приймальне відділення. Виносили потерпілу на ношах через хвіртку;

письмовими доказами, дослідженими судом:

заявою ОСОБА_4 від 02.02.2020 р. про події які мали місце стосовно неї з боку ОСОБА_22 02.02.2020 р. після 14 години 50 хвилин по АДРЕСА_1 . Нанесенні їй ударів;

протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. за участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого здійснювався відеозапис, який міститься на ДВД-Р диску, відповідно до якого ОСОБА_4 розказала і показала які дії вчиняв ОСОБА_5 , наносив їй тілесні ушкодження. Судом у судовому засіданні переглянутий відеозапис вказаної слідчої дії;

протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. за участю свідка ОСОБА_14 , в ході якого здійснювався відеозапис, який міститься на ДВД-Р диску, відповідно до якого ОСОБА_14 розказав і показав, що він бачив, та як ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 . Судом у судовому засіданні переглянутий відеозапис вказаної слідчої дії;

протоколом проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. за участю свідка ОСОБА_23 , в ході якого здійснювався відеозапис, який міститься на ДВД-Р диску, відповідно до якого ОСОБА_23 розказала і показала, що він бачила, та як ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 . Судом у судовому засіданні переглянутий відеозапис вказаної слідчої дії;

висновком експерта № 380/д від 31.07.2020 р., відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: рана в лобній області зліва, синець на повіках правого ока, переломи 3-6 ребер зліва, наявність повітря в лівій плевральній порожнині. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк указаний в постанові. Закрита травма грудей з переломом ребер зліва та наявність повітря в лівій плевральній порожнині відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, т.я. для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день). Синець відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

висновком експерта № 589/д від 13.10.2020 р., відповідно до якого виключити можливість виникнення ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів на її ім`я, при обставинах указаних свідком ОСОБА_14 в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. не представляється можливим;

висновком експерта № 588/д від 13.10.2020 р., відповідно до якого виключити можливість виникнення ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів на її ім`я, при обставинах указаних свідком ОСОБА_23 в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. не представляється можливим;

висновком експерта № 590/д від 13.10.2020 р., відповідно до якого виключити можливість виникнення ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів на її ім`я, при обставинах указаних потерпілою в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.07.2020 р. не представляється можливим;

протоколом огляду місця події від 03.11.2020 р. з фототаблицями, відповідно до якого об`єктом огляду є територія будинку АДРЕСА_1 ;

висновком експерта № 711/д від 10.11.2020 р., відповідно до якого локалізація і характер ушкоджень на голові ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що всі вони не вкладаються в механізм вказаний підозрюваним ОСОБА_5 , тобто від одного удару головою (обличчям) об хвіртку. Виникнення переломів ребер у потерпілої ОСОБА_4 при падінні, вказаному підозрюваним ОСОБА_5 у протоколі проведення слідчого експерименту від 3.11.2020 р., малоймовірне;

висновком експерта № 718/д від 10.11.2020 р.. відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних потерпілою у протоколі проведення слідчого експерименту від 6.11.2020 р. та не вкладаються в механізм вказаний підозрюваним ОСОБА_5 в протоколі проведення слідчого експерименту від 3.11.2020 р.;

заявою потерпілої ОСОБА_4 від 10.11.2020 р. про долучення до матеріалів кримінального провадження в якостфі речового доказу планшету « iPad mini», протоколом огляду речей та документів від 10.11.2020 р.: вказаного речового доказу, фото-таблицями до протоколу огляду речей та документів від 10.11.2020 р., із зображенням провулку та домоволодіння, постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 10.11.2020 р. зазначеного планшету;

протоколом отримання речей тпа документів від 03.11.2020 р., постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 03.11.2020 - оптичного диску ДВД-Р, який було надано підозрюваним ОСОБА_5 . Судом у судовому засіданні переглянутий відеозапис на вказаному ДВД-Р диску.

Суд вказані надані прокурором докази визнає належними та допустимими.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова» розглянувши доводи обвинуваченого ОСОБА_5 наведені на свій захист: не затягував ОСОБА_7 із провулку до подвір`я будинковолодіння, не пам`ятає чим саме, куди і скільки наніс ударів ОСОБА_7 , оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК України у сукупності із іншими дослідженими судом доказами, дійшов висновку необхідності прийняття їх критично, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , належними та допустимими письмовими доказами, дослідженими судом, які вищенаведені у цьому вироку.

Суд не знаходить законних підстав для відхилення показань потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_14 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України. При цьому суд також враховує встановлені в судовому засіданні місце, час, характер і обставини, які передували та мали місце між обвинуваченим ОСОБА_5 і потерпілою ОСОБА_4 .

Суд визнає, що вказані доводи, показання обвинуваченого є способом обраного захисту від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, яке судом було забезпечено обвинуваченому в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 6 Конвенції.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

доведеності «поза розумним сумнівом» вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 122 ч.1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, дійшов висновку про їх відповідність.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за:

ст. 122 ч.1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_24 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_5 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний нетяжкий злочин.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України.

ОСОБА_5 раніше не судимий.

Він за місцем проживання характеризується посередньо.

ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає його осудним, тобто особою, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, має на утриманні двох малолітніх дітей: 2010, 2012 року народження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_5 враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд констатує, що протиправні дії ОСОБА_5 спричинили середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілої щодо покарання обвинуваченого, досудову доповідь про середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинене кримінальне правопорушення, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_5 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд також дійшов переконання, що призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, без застосування ст. 75 КК України, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 3823 грн. 13 коп. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 грн., суд відповідно до вимог ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, враховуючи визнання обвинуваченим позову, дійшов висновку необхідності задоволення цивільного позову.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 , суд враховує, що протиправні дії ОСОБА_5 завдали шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачений причинив скоєнням цього умисного нетяжкого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_4 триваючі, глибокі душевні страждання, пов`язані із спричиненням їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень. При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 20 000 грн. потерпілій ОСОБА_4 відповідає вимогам розумності і справедливості, з урахуванням того, що обвинувачений є працездатним.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме:планшет «iPad mini», переданий за розпискою від 10.11.2020 р. потерпілій ОСОБА_4 , слід вважати повернутим власнику; оптичний ДВД-Р диск з відеозаписом, наданий ОСОБА_5 , приєднаний до судового провадження, слід зберігати при судовій справі.

Процесуальні витрати відсутні

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 не затримувався, стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,3 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 3823 грн. 13 коп., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 грн., а всього 23823 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять три) грн. 13 коп.

Речові докази: планшет «iPad mini», переданий за розпискою від 10.11.2020 р. потерпілій ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику; оптичний ДВД-Р диск з відеозаписом, наданий ОСОБА_5 , приєднаний до судового провадження - зберігати при судовій справі.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області