Справа № 573/1547/22
Номер провадження 1-кп/573/160/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17 жовтня 2022 року за №0000319, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Іскрисківщина Білопільського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, добровольця добровольчого формування Білопільської міської територіальної громади №1 «Вир», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року, близько 10:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи на околицях с. Іскрисківщина Сумського району, неподалік від вулиці Молодіжна помітив ОСОБА_5 , який здійснював придбання продуктів харчування з виїзної лавки у ФОП ОСОБА_6 . Під час розрахунку ОСОБА_5 за товар ОСОБА_4 побачив у нього в гаманці грошові кошти в сумі близько 500 грн, які, повертаючись додому з базару з покупками, ОСОБА_5 поклав до бокової зовнішньої кишені свого пальто. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинній намір, ОСОБА_4 12 жовтня 2022 року, близько 10:40 год, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, на вулиці Горбанівка в с. Іскрисківщина Сумського району наздогнав ОСОБА_5 в районі бетонної опори електромереж №10/81, який слідував у напрямку свого будинку, відкрито дістав з лівої бокової зовнішньої кишені пальто ОСОБА_5 гаманець з коштами та побіг з ними у чагарники. Переконавшись, що його ніхто не бачить, відкрив гаманець та побачив у ньому гроші в загальній сумі 525 грн 50 коп. ОСОБА_4 взяв 500 грн та залишив собі, а 25 грн 50 коп. у виді монет та гаманець викинув у чагарниках неподалік від місця злочину.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 12 жовтня 2022 року, близько 10:00 11:00 год, побачив як потерпілий ОСОБА_5 купував продукти харчування, а потім гаманець з грошима поклав у кишеню свого пальто. У ОСОБА_4 не було коштів на продукти, тому вирішив викрасти гроші у діда. Дочекався, коли потерпілий пішов у напрямку свого будинку, потім наздогнав його в районі бетонної електроопори і витягнув з кишені гаманець та втік з ним у чагарники, де забрав з нього 500 грн паперовою купюрою. А сам гаманець та монети, що у ньому були, викинув. Кошти він витратив на продукти. Про вчинене дуже шкодує, шкоду потерпілому повністю відшкодував, вибачення у нього також попросив.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, попросив вибачення у потерпілого; активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення та показав місце, де викинув гаманець з монетами, який і був виявлений саме у цьому місці; добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Також як пом`якшуючу обставину суд враховує і те, що в тяжкий для країни період ОСОБА_4 став на захист нашої Батьківщини від російської агресії, вступивши добровольцем до добровольчого формування Білопільської міської територіальної громади №1 «Вир», де відповідально та справно несе свою службу.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи й те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин, але йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, що передбачено ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі ст. 69 КК України та без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з чим з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 755,12 грн.

Ухвалою слідчого судді від 19 жовтня 2022 року накладений арешт на речові докази, який підлягає скасуванню, оскільки відпала така потреба.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цим законом на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави у розмірі 755 грн 12 коп.

Скасувати арешт, що накладений на гаманець темно-бордового кольору та грошові кошти у вигляді монет на загальну суму 25 грн 50 коп.

Речові докази гаманець та грошові кошти у вигляді монет на загальну суму 25 грн 50 коп., які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя