Справа №: 486/1063/22 Провадження № 1-кп/486/77/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 26.03.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки; 06.08.2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць; звільнений 01.04.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 за обвинуваченнм ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що 25.07.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

19.09.2022 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 направлено для розгляду до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_6 від 03.08.2022 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.10.2022 включно із утриманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 вересня 2022 року продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.11.2022 включно.

22 листопада 2022 року ухвалою Южноукраїнський міський суд Миколаївської області продовжив строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.12.2022 включно.

12 грудня 2022 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судді ОСОБА_6 продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.02.2023 включно із утриманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

09 лютого 2023 року ухвалою Южноукраїнський міський суд Миколаївської області продовжив строк дії обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 44 дні, тобто до 24.03.2023 включно із утриманням в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

В клопотанні прокурор посилається на те, що на сьогодні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор обгрунтовує клопотання тим, що обвинуваченому висунута підозра за ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період непогашеної та незнятої судимості та в час дії воєнного стану. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу під тяжбою отримання покарання обвинувачений може переховуватись від суду, змінити своє постійне місце проживання, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, а подальше притягнення його до кримінальної відповідальності буде неможливим. До того ж ОСОБА_4 , при вчиненні інкремінованих йому злочинів усвідомлював, що має непогашену та не зняту судимість за скоєння злочинів проти чужого майна, що є кваліфікуючою ознакою крадіжки, і що всі злочини вчинив в умовах воєнного стану, що є особливо кваліфікуючою ознакою крадіжки, яка суттєво посилює суспільну небезпечність його діяння та впливає на міру покарання. Обвинувачений може незаконно впливати на свідка та потерпілу, яка є його матір`ю, та з якою він проживає в одній квартирі. До того ж, ОСОБА_4 раніше був засуджений за крадіжку майна у своєї матері. Посилається на те, що ОСОБА_4 судимий, має незняту та непогашену судимість, повторно вчинив ряд умисних тяжких злочинів, не має міцних соціальних зв`язків, місце роботи та постійного заробітку. Це є підставою вважати, що у майбутньому він зможе продовжити свою злочинну діяльність. Звернув увагу на те, що ОСОБА_4 вчинював крадіжки майна матері за місцем їх сумісного мешкання, за які був засуджений та відбував покарання у місцях позбавлення волі.01.04.2022 він звільнився у зв`язку з відбуттям строку покарання та на шлях виправлення не став, продовжив вчинювати аналогічні злочини. Це свідчить про те, що для припинення вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші заходи не дадуть такого результату. Крім того, до ОСОБА_4 раніше застосовувалася ст. 75 КК України, проте в період нетривалого іспитового строку (1 рік), він вчинив новий злочин проти чужого майна, що свідчить про його активну антисоціальну позицію, небажання стати на шлях виправлення та отримувати засоби до існування у законний спосіб. Його негативна характеристика за місцем проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків (місця роботи, навчання, дітей, дружини) та відверте ігнорування закону свідчить про можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду тощо. До того ж, його вік, стан здоров`я є тими факторами, які надають змогу безперешкодно продовжити щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку сторони обвинувачення, запобігти ризикам шляхом обрання щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим. Прокурор пояснює це тим, що застосування особистого зобов`язання щодо обвинуваченого жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки характеристика його особи та спосіб життя свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків. Неможливим є також застосування особистої поруки відносно ОСОБА_4 , оскільки жодна особа не виявила намір бути його поручителем. При обранні домашнього арешту виникає ризик того, що ОСОБА_4 зможе протиправно впливати на свою матір, з якою він спільно проживає; переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тим більше, в умовах воєнного стану контролювати його поведінку в повній мірі силами органу поліції, співробітники якого у повному складі задіяні до охорони громадського порядку, фактично неможливо.

Вважає, що продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив суд відмовити прокуророві у задоволенні клопотання. Пояснив, що у нього погіршився стан здоров`я, стали частіше виникати напади епілепсії, в результаті чого в нього вже вдруге стався перелом руки. Послався на те, що суду відомо, з пояснень його матері, які вона надавала в судовому засіданні; що на сьогодні в них хороші стосунки. Посилання прокурора на те, що він зможе вплинути на свідка та потерпілу, є безпідставним, оскільки останні вже допитанні в судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтвердженні. Прокурор направив до суду лише клопотання без будь-яких доказів на підтвердження своїх аргументів, тому в задоволенні клопотання слід відмовити. Погодилась з думкою обвинуваченого, що судом в ході розгляду кримінального провадження вже допитані потерпіла та свідок, що спростовує аргументи прокурора про вплив обвинуваченого на них. Не погодилась з тим, що обвинувачений немає міцних соціальних зв`язків, так як він має сім`ю та місце реєстрації, за якою і проживає. Той факт, що обвинувачений не пребуває в шлюбі не доводить відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Суд, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, враховує ухвалу про застосування запобіжного заходу та попередні ухвали про продовження запобіжного заходу у виглідя тримання під вартою обвинуваченого; перевіряє строки їх дії та обставини, які існували під час прийняття попередніх рішень.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою продовження строку тримання під вартою є оформлене відповідно до закону клопотання слідчого, прокурора. Обов`язок та тягар доведення клопотання покладається на органи досудового слідства. Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу, в якому використав шаблонні фрази та аргументи ризиків, на які він раніше посилався при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, та не назвав нових аргументів та доказів в обґрунтування клопотання.

Слушними є доводи обвинуваченого та його захисника, що суду слід відмовити в продовженні строку відповідного запобіжного заходу у зв`язку з тим, що прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Продовження строку тримання під вартою вимагає від органів досудового слідства навести відповідні та достатні підстави для його продовження. Наявність розумної умови є умовою як для початкового затримання так, і для подальшого тримання. Однак через певний проміжок часу цього не достатньо, на що в своїх рішення неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини - "Таран проти України" п. 69 - "що обґрунтування строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення" (див. Рішення "Бекчєв проти Молдови"). Окрім того, важлими з цього приводу є рішення Європейського суду з прав людини: "Харченко проти України", "Микола Кучеренко проти України", "Цигоній проти України".

Керуючись статтями 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та статтями 12, 110, 131, 132, 176-178, 183, 199, 202 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000144 від 09.07.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7