Справа № 308/2751/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді подання старшого інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до статті 537 ч. 1 п. 11 КПК України засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
30.08.2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло подання старшого інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків відповідно до статті 537 ч. 1 п. 11 КПК України засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування подання заявник зазначив наступне.
У вироку (308/2751/22) Ужгородського міськрайонного суду від 20.07.2022 року не враховано відповідно до ст. 71 КК України чи ст. 70 ч. 4 КК України покарання за попереднім вироком (308/13176/18) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2022 року.

Ураховуючи викладене, на підставі ст. 537 ч. 1 п. 11, 539 ч. 2 п. 2 КПК України направлене подання стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Ужгородський міськрайонний суд для вирішення питання про призначення йому покарання за сукупністю вироків.

В судове засідання представник органу пробації не прибув, проте подав до суду письмову заяву, за якою подання підтримав та просив суд його розглянути за відсутності заявника.

Прокурор не заперечував проти задоволення зазначеного подання.

Засуджений не заперечував проти подання.

Захисник не заперечувала проти задоволення судом зазначеного подання.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

При цьому частиною 1 статті 539 визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2022 року у справі № 308/13176/18 було ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, яке було вчинено 28 червня 2018 року близько 03 год. 30 хв., та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеною основного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Покладено на засудженого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 76 КК України слідуючі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначений вирок набрав законної сили 18.07.2022 року.

За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 року у справі № 308/2751/22 було затверджено угоду про визнання винуватості від 18.02.2022 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обов`язкової участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке було вчинено 02 лютого 2022 року близько 16 год. 00 хв., та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цей вирок набув законної сили 22.08.2022 року.

Як зазначено у ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням іспитового строку, або про скасування такого звільнення та направлення для реального відбування покарання судом не виносилася.

При цьому, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, яку було звільнено від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 15.02.2021 року у справі № 760/26543/17 (провадження № 51 - 3600 кмо 20) якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Як зазначено у ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.п. «б», п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі.

З огляду на викладене покарання, призначене за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 року у справі № 308/2751/22 у виді обмеження волі на строк один рік, слід на підставі п.п. «б», п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, перевести у більш суворий вид покарання 6 місяців позбавлення волі.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне остаточно до відбуття призначити основне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю злочинів шляхом часткового складання раніше призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2022 року у справі № 308/13176/18 та за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 року у справі № 308/2751/22, у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Суд також дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 4 ст. 70 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Покарання, призначене за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 року у справі № 308/2751/22 у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі п.п. «б», п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, перевести у більш суворий вид покарання 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно до відбуття призначити основне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю злочинів шляхом часткового складання раніше призначеного покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2022 року у справі № 308/13176/18 та за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 року у справі № 308/2751/22, у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію ухвали для виконання направити до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, а для відома прокурору, засудженому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1