Справа № 545/6268/22
Провадження № 1-в/545/73/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2023 Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

у с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув 2/3 строку покарання та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2018 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 вирок змінено в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ; призначено ОСОБА_4 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Строк відбування покарання рахується з 25.03.2018.

Згідно з ч.2 ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила у віці до вісімнадцяти років нове умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_4 відбув більше 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно, працевлаштований на виробничій зоні установи, а саме - на швейній дільниці, де працює до даного часу. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. За вироком суду цивільного позову не має, виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Згідно з витягом з протоколу №13 від 11.06.2021 засідання комісії державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.100, 101 КВК України (а.о.с.122).

Відповідно до витягу з протоколу №20 від 15.10.2021 засідання комісії державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с. 130).

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 мав 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці; та 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 мав 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; мав 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Керуючись ст. 107 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1