Справа № 682/616/22
Провадження № 1-кп/682/37/2023
У Х В А Л А

09 березня 2023 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000172 від 17.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Славута Хмельницької області, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

17.02.2023 року згідно ухвали Хмельницького апеляційного суду до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області на новий розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000172 від 17.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Справу призначено до розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, яке призначено на 09.03.2023 року.

В підготовче судове засідання з`явились обвинувачений, його захисник та прокурор. Потерпілий в підготовче судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

В підготовчому судовому прокурор ОСОБА_3 просив суд призначити справу до судового розгляду, крім того заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та клопотав про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який. Окрім того, захисником було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, суд враховує наступне.

Захисник ОСОБА_5 в обґрунтування заявленого клопотання вказує, що підставами для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду кримінального провадження, слугувало невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам ст. 370, 374 КПК України. Так, формулюючи ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом доведеним за ч. 2 ст. 190 КК України, місцевий суд у мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням способу вчинення шахрайських дій, мотивів кримінального правопорушення, хоча ці обставини є обов`язковими. Аналізуючи обвинувальний акт складений слідчим за погодженням з прокурором від 22.04.2022 року вважає, що він формально відповідає вимогам кримінального процесуального Закону. Однак із врахуванням особливостей даного кримінального провадження та стадії нового судового розгляду, яка чітко регламентована вимогами ст.ст. 415, 416 КПК України він перешкоджає суду виконати вказівки суду Апеляційної інстанції викладені в ухвалі від 17.01.2023 року, оскільки суд буде обмежений тим обвинуваченням сформульованим слідчим за погодженням із процесуальним керівником, який свого підтвердження під час попереднього судового розгляду не знайшов. При новому розгляді кримінального провадження суд фактично позбавлений можливості застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.

Також захисник зауважив, що прокурором було порушено процедуру вручення обвинувального акту обвинуваченому. Зазначив, що прокурор у кримінальному провадженні позбавлений можливості у законний спосіб делегувати свій обов`язок вручення обвинувального акта підозрюваному. Однак в даному випадку саме слідчий ОСОБА_6 вручав підозрюваному ОСОБА_4 обвинувальний акт 22.04.2022 в приміщенні ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Тому, вважає що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акту. Пояснив, що правова оцінка дій обвинуваченого на підготовчому судовому засіданні є передчасною та повинна відбуватися лише в межах судового розгляду. Крім того, вимоги КПК не забороняють йому делегувати свої повноваження слідчому на вручення обвинувального та реєстру для обвинуваченого.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключений перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Порядок складання обвинувального акту, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акту передбачено ст. 291 КПК України. Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Даний обвинувальний акт складено 22.04.2022 старшим слідчим СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме згідно з положеннями ст.291 КПК України. В обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, зокрема: зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого; анкетні відомості потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 273/1053/17).

КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч.2 ст.337, ст.338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч.3 ст.337 КПК України). За наявного нормативного регулювання неповнота, необґрунтованість обвинувального акта, адже на підготовчому засіданні суд не вправі надавати оцінку відсутності чи наявності доказів така оцінка може бути здійснена лише в ході розгляду кримінального провадження по суті. Висновки про неповноту, необґрунтованість обвинувального акта, невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації на цьому етапі суперечать засаді змагальності сторін (ст.22 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон для повернення обвинувального акту не визначає інших підстав, аніж ті, що визначені у ст. 314 КПК України, в тому числі щодо вручення обвинувального акту слідчим, а не прокурором.

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000055, в ньому повно викладено фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правова кваліфікація дій обвинуваченого, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Суду не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення прокурором вимог ст. 291-293 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, судом враховується наступне.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Очевидним є те, що до завершення дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, розглянути вказане кримінальне провадження у суді не є можливим, тому на даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу.

Прокурор вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 зможе переховуватись від суду; перебуваючи на волі, матиме змогу незаконно впливати як особисто, так і через інших осіб, на недопитаних свідків та потерпілого з метою зміни їх показань на його користь; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; не маючи постійного легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та місця проживання, обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, так як вважає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними та необґрунтованими. Вказує, що в ході попереднього розгляду кримінальної справи, ухвалою головуючої судді у справі від 12.08.2022 запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , було замінено на цілодобовий домашній арешт. До завершення судового розгляду жодного порушення обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків зафіксовано не було. Жодного підтвердження переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню або ж повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину суду надано не було. Таким чином, сторона захисту вважає, що жодних законних підстав для подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Надаючи правову оцінку заявленому клопотанню, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема із висловленою позицією у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Водночас, у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні, було обрано запобіжний захід тримання під вартою та в подальшому неодноразово продовжений, востаннє ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року строком до 15 березня 2023 року включно, та зазначено, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися, а тому підстави для скасування саме такого запобіжного заходу відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 був обраний у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Заявляючи клопотання прокурор довів, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Підстав для застосування запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, судом не знайдено. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що створить неможливість запобігання доведеним ризикам.

Окрім того, матеріали справи свідчать про порушення ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків під час виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, зокрема, щодо носіння електронного засобу контролю, що виразилось у навмисному пошкодженні електронного засобу контролю.

Тому, враховуючи вищевикладені ризики, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини та спосіб вчинення злочинів, суд приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави у відповідності до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, суд звертає увагу на те, що в підготовчому судовому засіданні вирішується питання про продовження, а не обрання обвинуваченому запобіжного заходу. В свою чергу, суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку відносно ОСОБА_4 дійшов висновку про обґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 291, 314-316 КПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відмовити.

Клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 травня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000172 від 17.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, на 24.03.2023 року на 10 год. 30 хв. у відкритому судовому засіданні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в залі суду в м. Славута, вул. Я. Мудрого, 48-А.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.03.2023 року.

Суддя ОСОБА_1