Справа № 177/371/22
Провадження № 1-кп/177/30/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт, з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000189 від 05 жовтня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, майора, командира зведеного підрозділу технічного забезпечення угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,-

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді командира зведеного підрозділу технічного забезпечення угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 04 жовтня 2021 року, близько 23 години, в умовах особливого періоду, перебуваючи у розташуванні зведеного підрозділу технічного забезпечення угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що дислокувався в АДРЕСА_2 , будучи прямим начальником по відношенню до сержанта ОСОБА_6 , який проходив військову службу в посаді командира відділення зв`язку начальника радіостанції цього ж зведеного підрозділу, мотивуючи свої дії незадовільним несенням служби сержантом ОСОБА_6 , з метою застосування насильства щодо підлеглого, бажаючи у такий спосіб продемонструвати свою перевагу, грубо порушуючи порядок взаємовідносин між військовослужбовцями під час проходження військової служби, діючи умисно, в порушення статутних вимог, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, знаходячись в кунзі командно-штабної машини Р-142 на базі автомобіля «ГАЗ-66», військовий номер НОМЕР_1 , де перебував останній у добовому наряді, застосував насильство щодо підлеглого військовослужбовця сержанта ОСОБА_6 , а саме наніс близько двадцяти ударів кулаком правої руки в область голови та тулуба, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою, травматичного набряку м`яких тканин правої половини обличчя, зокрема, правої щічної ділянки, параорбітальні гематоми обох боків, крововиливи під сполучні оболонки обох очей, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 426-1 КК України застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000189 від 05 жовтня 2021 року та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , 27.03.2023 укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Він визнав свою вину, щиро розкаюється та добровільно відшкодував заподіяну потерпілому шкоду.

Сторони угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу ОСОБА_3 , який за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше не судимий, є учасником бойових дій, раніше безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, приймав безпосередню участь у відсічі збройної агресії рф проти України, у подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст. ст. 53, 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 426-1 КК України, а саме призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153000 (сто п`ятдесят три тисячі) гривень.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та призначення йому покарання за ч.4 ст. 426-1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 9000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 153000 гривень.

ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно, надав згоду на призначення обумовленого сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , вважав за необхідне затвердити угоду, умови якої відповідають інтересам його підзахисного.

Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника ОСОБА_5 , яку вони підписали добровільно 27.03.2023. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору та суду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 .

Покарання, що узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, та враховує пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 69 КК України, а ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 27.03.2023 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.4 ст. 174 КПК України, арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 937/9691/21, підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.03.2023 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , з однієї сторони та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000189 від 05 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 426-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.4 ст. 426-1 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153000 (сто п`ятдесят три тисячі) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2021 у справі № 937/9691/21, на речові докази: натільну білизну (підштаники) темно-зеленого кольору, без маркування; сумку від кевларової каски темно-зеленого кольору, без маркування; куртку військову, темно-зеленого кольору, без маркування; штани військові, темно-зеленого кольору, без маркування; порожню пляшку з-під пива «Туборг», темно-зеленого кольору (а.п. 77-78).

Речові докази:

- натільну білизну (підштаники) темно-зеленого кольору, без маркування, сумку від кевларової каски темно-зеленого кольору, без маркування, куртку військову, темно-зеленого кольору, без маркування, штани військові, темно-зеленого кольору, без маркування (а.п. 64-65), передані на зберігання до камери схову речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі (а.п. 66, 191-192), після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;

- порожню пляшку з-під пива «Туборг», темно-зеленого кольору, що поміщена до поліетиленового пакету жовтого кольору, опечатана з биркою з підписами учасників слідчої дії та печаткою (а.п. 64-65), передана на зберігання до камери схову речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі (а.п. 66, 193), після набрання вироком законної сили знищити;

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1