Справа № 947/2809/23
Провадження № 1-кп/947/710/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 21.11.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дєлєнь Арцизського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 20.11.2022 приблизно о 21:30 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які знаходилися у квартирі багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_7 в той же день приблизно о 21:30 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , не передбачивши можливості настання шкоди для здоров`я іншої

особи, хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю, наніс потерпілій ОСОБА_6 декілька ударів руками по обличчю, а також штовхнув потерпілу у груди, внаслідок чого остання втратила рівновагу та вдарилась головою та спиною о дверну дерев`яну раму,чим допустив злочинну недбалість, що призвела до неумисного, з необережності травмування потерпілої. Після чого ОСОБА_6 втекла до кімнати, де ОСОБА_7 наздогнав потерпілу та наніс ще декілька ударів руками по обличчю.

В результаті зазначених необережних дій ОСОБА_7 , які виразилися в

злочинній недбалості, потерпілій ОСОБА_6 спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий, компресійний, крайовий перелом тіла 1-го поперекового хребця, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перелом лівої носової кістки зі зміщенням уламків, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я, синці в підключичній області справа та в області правої молочної залози, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченогост.128 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 20.11.2022 року він знаходився в квартирі АДРЕСА_4 , де випивали разом з потерпілою, посварилися, і він пішов до магазину купив пляшку пива. Коли він повернувся, то попросив у потерпілої 100 гривень, але вона не дала і він позичив у двірника 50 грн. Потім він почав йти до друзів, але потерпіла його не пускала, вони почали сваритися і він наніс декілька ударів по обличчю ОСОБА_6 та штовхнув її у грудь, внаслідок чого вона втративши рівновагу вдарилася головою та спиною о дверну дерев`яну раму, у зв`язку з чим отримала тілесні ушкодження. У скоєному він щиро кається, та просив суворо його не карати, на його утриманні перебуває матір інвалід, він просить вибачення у потерпілої за вчиненні злочинні дії, цивільний позов щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії заст. 128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в силу ст. 89 КК України не судимого, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність обстав які обтяжують покарання, та приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, те що обвинувачений публічно вибачився за свої дії перед потерпілою, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілою ОСОБА_6 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди завданої їй внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 18 796 гривень, моральної шкоди у розмірі 35 000 гривень, та витрати на правову допомогу.

Цивільний позов потерпіла ОСОБА_6 мотивує тим, що в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості внаслідок чого була вимушена нести матеріальні витрати на придбання медикаментів та амбулаторне лікування, в загальному розмірі 10 000 гривень. Також вказує, що в результаті тілесних ушкоджень отриманих в результаті дій обвинуваченого, вона знаходилася на лікарняному, у зв`язку з чим втратила заробіток у розмірі 8 796 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18 796 гривень, та стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000 гривень, визнав в повному обсязі.

Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілої, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріальна шкода підтверджена документально, визнана обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_7 в повному обсязі.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 35 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_7 цивільному позивачу ОСОБА_6 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження її здоров`я; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину її страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 35 000 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги не було надано жодних належних та допустимих доказів. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128,129, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби обраний відносно ОСОБА_7 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 період перебування ОСОБА_7 під вартою з 21.11.2022 року по 20.01.2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 18 796 гривень задовольнити в повному обсязі., про стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000 гривень задовольнити в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на правову допомогу, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 18 796 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1