Номер провадження: 11-кп/813/217/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

засудженого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8» матеріали судового провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2021 року про залишення без задоволення заяви засудженого про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який до ув`язнення проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357 КК України та п. «а», п. «е», п. «і» ст.17-93, п. «г», п. «ж» ст.93, ч.3 ст.142, ч.3 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року),

встановив:

оскарженою ухвалою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи вказану ухвалу, суд першої інстанції послався на те, що обставини, на які посилається засуджений та його захисник, не є нововиявленими обставинами відносно епізодів та кримінальних правопорушень вчинених засудженим, які б не були відомі судам апеляційної та касаційної інстанції, та не були враховані ними при оцінці доказів під час судового розгляду даної кримінальної справи, та які б впливали на доведеність винуватості ОСОБА_10 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, засуджений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 подали апеляційні скарги, в яких кожен окремо просять скасувати ухвалу та вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_10 за наслідками провадження за нововиявленими обставинами і ухвалити новий вирок, яким призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг сторона захисту посилається на необґрунтованість, незаконність та передчасність висновку суду першої інстанції, формальний підхід до розгляду заяви, не дослідження матеріалів кримінальної справи, а також не врахування рішення Європейського суду з прав людини у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) та Міркування Комітету ООН, прийняті 12.03.2020 року (26.06.2020 року), що на думку сторони захисту, є нововиявленими обставинами.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному провадженні не оскаржена.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 частково підтримав апеляційні скарги засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , просив скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд заяви в суді першої інстанції.

Засуджений ОСОБА_10 підтримав думку захисника ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, посилаючись на те, що стороною захисту не доведено наявності обставин в розумінні ст. 459 КПК України, які б свідчили про існування нововиявлених обставин щодо засудженого ОСОБА_10 . Прокурор зазначив, що рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» від 15.05.2012 року не стосується засудженого ОСОБА_10 , а інші рішення ЄСПЛ щодо останнього відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які частково підтримали апеляційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_11 , просили скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд заяви в суді першої інстанції; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, є вичерпним та знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 459 КПК. Це є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Відповідно до вимог ст. 462 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається в письмовій формі.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; 4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; 5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; 6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та на законних підставах залишив без задоволення заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами, виходячи з такого.

Що стосується правомірності розгляду судом першої інстанції заяви засудженого про перегляд вироку апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, а також визначення процесуального закону, в рамках якого така заява засудженого підлягає розгляду, колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року (справа №1-5/2005), яким було засудженого зокрема ОСОБА_10 , ухвалювався відповідно по КПК України (в редакції 1960 року).

Заява засудженого ОСОБА_10 про перегляд вказаного вироку надійшла до Суворовського районного суду м. Одеси 01.08.2019 року, тобто вже в період дії КПК (в редакції 2012 року).

У Перехідних положеннях до КПК (в редакції 2012 року) не визначено спеціального порядку розгляду заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, поданих після набрання чинності цим Кодексом. Отже, до цих заяв має застосовуватися загальне правило ст. 5 КПК (в редакції 2012 року), яке передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Такої ж позиції дотримувався і ВССУ у п. 7 інформаційного листа від 26.11.2012 року № 1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України», звернувши увагу суддів судів першої та апеляційної інстанцій на те, що заяви (клопотання) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, подані учасниками процесу (судового провадження) безпосередньо до суду 20.11.2012 року або пізніше, розглядаються судом у порядку, визначеному главою 34 КПК (в редакції 2012 року).

Таким чином, виходячи з системного аналізу ст.5 та розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції 2012 року), а також усталеної практики, заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого до набрання чинності КПК (в редакції 2012 року), подана після набрання ним чинності, то такий перегляд здійснюється за правилами цього Кодексу.

Оскільки засуджений звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси 01.08.2019 року, тобто під час дії КПК (в редакції 2012 року), то до його заяви мають застосовуватися правила цього Кодексу.

Водночас правилами КПК 2012 р. передбачено, що розгляд справи (кримінального провадження) по першій інстанції здійснюють виключно місцеві (районні) суди. Суди апеляційної інстанції здійснюють свої повноваження лише щодо перегляду судових рішень, постановлених судами першої інстанції, у випадках, передбачених законом (статті 3, 30, 33, розділи IV та V КПК (в редакції 2012 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Згідно ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. За наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 464 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому ст. 35 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду, суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього ж Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.10 ст.35 КПК розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Виходячи із законодавчих приписів, заяву засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду, постановленого цим судом як судом першої інстанції, має розглядати суд першої інстанції.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 09.07.2019 року при розгляді касаційної скарги засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2018 року про повернення заяви ОСОБА_10 про перегляд вироку цього ж суду від 10.10.2005 року за нововиявленими та виключними обставинами. В мотивувальній частині постанови касаційний суд зазначив, що якщо заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого до набрання чинності КПК (в редакції 2012 року), подана після набрання ним чинності, то такий перегляд здійснюється за правилами цього кодексу.

Також касаційний суд вказав, що згідно ст. 463 КПК (в редакції 2012 року) заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання таких обставин. Виходячи із законодавчих приписів, заяву ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду, постановленого цим судом як судом першої інстанції, має розглядати районний суд (ст.33 КПК (в редакції 2012 року) (а.п.152-154 т.1).

Таким чином, суд першої інстанції мав право здійснювати розгляд заяви засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку, постановленого судом апеляційної інстанції, за нововиявленими обставинами, та вірно здійснював розгляд в порядку КПК (в редакції 2012 року), а не КПК (в редакції 1960 року).

З матеріалів судової справи вбачається, що 01.08.2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси засудженим ОСОБА_10 надіслано заяву, датовану 31.07.2019 року, про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами, з посиланням на те, що рішенням ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) було встановлено, що ОСОБА_12 , який також був засуджений вироком Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року, зазнав катування з буку працівників міліції та його засудження головним чином ґрунтувалось на його визнавальних показаннях та речових доказах, отриманих за допомогою примусу. ЄСПЛ встановлено порушення ст.3, п.1 ст.6, п.п. «с» п.3 ст.6 Конвенції. Вказані обставини стали підставою для перегляду вказаного вироку, за наслідками якого Суворовським районним судом м. Одеси 08.06.2015 року щодо ОСОБА_12 ухвалено новий вирок, яким останньому призначено остаточне покарання у виді 12 років 5 місяців 8 днів.

Засуджений ОСОБА_10 в заяві зазначає, що обвинувальний вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року відносно нього ґрунтується на завідомо неправдивих показаннях ОСОБА_12 , які були отримані шляхом застосування до нього недозволених методів слідства, яке становило катування у розумінні ст.3 Конвенції, тому засуджений вважає, що існують підстави для перегляду вироку від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами (а.п.1-4 т.1).

Заявник просив скасувати вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Також у вказаній заяві ОСОБА_10 просив поновити строк на подання заяви про перегляд вироку від 10.10.2005 року щодо нього.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 року вказану заяву розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.п.155 т.1).

07.08.2019 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси задоволено клопотання ОСОБА_10 про поновлення строку на подання заяви в порядку ст.459 КПК, останньому поновлено строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відкрито провадження та призначено до розгляду заяву ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо нього за нововиявленими обставинами (а.п.156 т.1).

08.10.2020 року захисником засудженого - адвокатом ОСОБА_15 подано доповнення до вищевказаної заяви ОСОБА_10 з посиланням на Рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України», а також на п.7.2-7.7, п.9 Міркування, прийняті Комітетом ООН від 12.03.2020 року (26.06.2020 року) за повідомленням № 2368/2014 ОСОБА_10 (а.п.187-193 т.1).

10.06.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено оскаржену ухвалу, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами (справа №523/12131/19, провадження №1-о/523/2/21) (а.п.246-247 т.1).

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що суд першої інстанції перевірив доводи засудженого ОСОБА_10 та його захисника, дослідивши, зокрема вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року та долучені заявником та його захисником документи, зокрема ухвалу Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 04.09.2007 року, Рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) від 15.05.2012 року, Міркування, прийняті Комітетом ООН від 12.03.2020 року (26.06.2020 року) за повідомленням № 2368/2014 ОСОБА_10 , та встановив, що обставин, на які посилається засуджений у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 459 КПК, не встановлено.

Згідно оскарженої ухвали суд першої інстанції вказав, що стосується перегляду по суті справи відносно ОСОБА_12 , то незважаючи на першочергове не визнання своєї провини останнім, під час перегляду його справи у суді ОСОБА_12 визнав свою провину в повному обсязі, не піддавши сумніву фактичні обставини справи та був засуджений вироком суду від 08.06.2015 року до 12 років 5 місяців 8 днів позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження сторони захисту про те, що катування ОСОБА_12 якимось чином могли вплинути на остаточне рішення по справі відносно ОСОБА_10 жодним чином не підтверджено.

Крім того, судом першої інстанції з`ясовано, що під час винесення вироку Апеляційним судом Одеської області від 10.10.2005 року, обвинувачення ОСОБА_10 жодним чином не ґрунтувались на показах ОСОБА_10 або ОСОБА_12 .

Також суд першої інстанції вказав, що у суду відсутні будь-які докази про доведення фактів підробки слідчим обвинувальних доказів стосовно ОСОБА_10 , а також відсутні рішення ЄСПЛ, щодо порушень відносно ОСОБА_10 , при вирішенні справи Апеляційним судом Одеської області, які могли суттєво вплинути на вирішення справи по суті.

Надаючи оцінку конкретним обставинам, на які посилається засуджений та його захисник, суд першої інстанції вірно врахував, що вони не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.459 КПК, оскільки Рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) від 15.05.2012 року, Міркування, прийняті Комітетом ООН від 12.03.2020 року (26.06.2020 року) за повідомленням № 2368/2014 ОСОБА_10 , не є тими обставинами, які могли б суттєво вплинути на прийняте судове рішення та на доведеність винуватості ОСОБА_10 . Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_10 не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції вірно врахував, що при вирішенні заяви засудженого, важливо не порушувати баланс між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами та принципом юридичної визначеності, який є складовою принципу верховенства права і вимагає, серед іншого, щоб остаточне судове рішення не ставилось під сумнів.

Таким чином, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку апеляційного суду щодо нього в порядку глави 34 КПК, не встановивши обставин на підтвердження доводів засудженого, які б згідно з ч. 2 ст. 459 КПК можна було визнати нововиявленими, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без задоволення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року (справа №1-5/2005) ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357 КК України та п. «а», п. «е», п. «і» ст.17-93, п. «г», п. «ж» ст.93, ч.3 ст.142, ч.3 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року), та за кожним з них призначено відповідне покарання. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 остаточно визначене покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком ОСОБА_12 визнаний винуватим у скоєнні злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та п. «е», п. «і» ст.17-93, ч.3 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року), та за кожним з них призначено відповідне покарання. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 засуджений до 15 років позбавленні волі, з конфіскацією всього належного йому майна. В силу ст..71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_12 частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком та останньому визначено остаточне покарання у виді 19 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Також цим же вироком засуджені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальній справі (а.п.5-80 т.1).

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 04.09.2007 року касаційні скарги зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_12 задоволено частково, вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року скасовано у частині задоволення цивільного позову Луганського СП «Фармікс» та справу в цій частині закрито. У решті вирок залишено без змін (а.п.81-103 т.1).

Тобто, ВСУ ухвалою від 04.09.2007 року змінив цей вирок фактично лише у частині вирішення цивільного позову, а в іншій частині залишив без зміни, тобто щодо доведеності винуватості засуджених, кваліфікації їх дій, та призначеного покарання.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) від 15.05.2012 року постановлено, що заявника було піддано катуванню на порушення ст.3 Конвенції; мало місце порушення ст.3 Конвенції у зв`язку із відсутністю ефективного розслідування скарг заявника про катування його працівниками міліції; мало місце порушення п.1 ст.6 Конвенції щодо права заявника не свідчити проти себе; мало місце порушення п.п. «с» п. 3 ст.6 Конвенції (Офіційний вісник України від 21.12.2012 року) (а.п.104-122, 138-151 т.1).

З ЄДРСР вбачається, що 04.06.2013 року ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ частково задоволено касаційні скарги засудженого ОСОБА_12 та захисників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , скасовано вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_12 та справу направлено на новий судовий розгляд (№5-2432к13). Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ здійснювався розгляд кримінальної справи за заявою захисника засудженого ОСОБА_12 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо нього за наслідками перегляду ухвали Верховного Суду України від 04.09.2007 року з підстав, встановлених міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушень міжнародних зобов`язань під час розгляду справи судом, а саме Рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) від 15.05.2012 року.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року ОСОБА_12 визнаний винуватим у скоєнні злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України (в редакції 2001 року) та п. «е», п. «і» ст.17-93, ч.3 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року), та за кожним з них призначено відповідне покарання. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 засуджений до 11 років позбавленні волі, з конфіскацією майна. Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_12 частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком та останньому визначено остаточне покарання у виді 12 років 5 місяців 8 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 23.06.2015 року (справа №5236/14118/13-к, провадження №1/523/49/15) (а.п.123-137 т.1).

22.11.2018 року ОСОБА_10 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими та виключними обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2018 року заяву засудженого про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими та виключними обставинами повернуто заявнику на підставі п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК, визнавши ОСОБА_10 особою, яка відповідно до ст. 400-7 КПК (в редакції 1960 року) не має права подавати заяву про перегляд вироку, постановленого до набрання чинності КПК 2012 року.

Постановою Верховного Суду від 09.07.2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2018 року, якою повернуто заяву ОСОБА_10 про перегляд вироку цього ж суду від 10.10.2005 року за нововиявленими та виключними обставинами залишено без змін (а.п.152-154 т.1).

Разом з тим, касаційний суд роз`яснив засудженому, що рішення про повернення не позбавляє права ОСОБА_10 на повторне звернення із заявою до суду першої інстанції.

В подальшому, а саме 01.08.2019 року, засудженим ОСОБА_10 подано заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року щодо ОСОБА_10 за нововиявленими обставинами, до Суворовського районного суду м. Одеси, з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07). Засуджений ОСОБА_10 в заяві зазначає, що вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року відносно нього ґрунтується на завідомо неправдивих показаннях ОСОБА_12 , які були отримані шляхом застосування до нього недозволених методів слідства, яке становило катування у розумінні ст.3 Конвенції, тому засуджений вважає, що існують підстави для перегляду вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами.

Оскарженою ухвалою залишено без задоволення вказану заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку апеляційної інстанції, у зв`язку з тим, що обставини, на які посилається засуджений у заяві про перегляд судового рішення, не відносяться до нововиявлених обставин, в розумінні ст. 459 КПК, не є тими обставинами, які могли б суттєво вплинути на прийняте судове рішення та впливали б на доведеність винуватості ОСОБА_10 .

З вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року вбачається, що, будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 не визнав себе винуватим по всім епізодам інкримінованих йому злочинів. Інші підсудні, зокрема ОСОБА_12 , визнали свою вину частково.

Підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо своїх показів наданих ними в ході досудового розслідування, вказали, що обмовили себе в скоєнні злочинів, у зв`язку із застосуванням щодо них незаконних методів ведення слідства правоохоронними органами.

Апеляційний суд, у вказаному вироку зазначив, що, незважаючи на заперечення підсудними участі в скоєнні інкримінованих їм злочинів, їх винуватість повністю підтверджується показами потерпілих, свідків та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

За кожним окремо епізодом у кримінальній справі, апеляційним судом у вказаному вироку, наведено перелік доказів, якими підтверджується доведеність вини засуджених в скоєнні злочинів.

Зазначений вирок двічі переглядався касаційною інстанцією, та ухвалою Верховного Суду України від 04.09.2007 року вирок від 10.10.2005 року скасовано лише у частині задоволення цивільного позову та закрито справу в цій частині, в іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.06.2013 року вказаний вирок скасовано лише щодо ОСОБА_12 та справу направлено на новий судовий розгляд, з підстав встановлених міжнародною судовою установою, порушень міжнародних зобов`язань під час розгляду справи судом, а саме за Рішенням ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України».

Тобто, вирок від 10.10.2005 року щодо засудженого ОСОБА_10 не скасовувався, не змінювався, та був залишений без змін.

Зі змісту вироку від 10.10.2005 року вбачається, що ОСОБА_21 був засуджений не на підставі лише його показів чи показів підсудного ОСОБА_12 , а на підставі всіх доказів в їх сукупності.

Доводи сторони захисту про наявність нововиявлених обставин, з посиланням на те, що вирок відносно ОСОБА_10 ґрунтується на завідомо неправдивих показаннях ОСОБА_12 , які були отримані шляхом застосування до нього недозволених методів слідства, яке становило катування у розумінні ст.3 Конвенції, що було встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07), колегія суддів визнає не обґрунтованими, оскільки вирок щодо ОСОБА_10 ґрунтується не на показаннях підсудного ОСОБА_12 , а на підставі всіх досліджених доказів в їх сукупності, показань потерпілих, свідків, письмових доказів у кримінальній справі.

Твердження сторони захисту, що встановлена ЄСПЛ обставина застосування до ОСОБА_12 недозволених методів слідства, якимось чином могла вплинути на остаточне рішення відносно ОСОБА_10 жодним чином не підтверджено.

Крім того, згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року ОСОБА_12 визнаний винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України (в редакції 2001 року) та п. «е», п. «і» ст.17-93, ч.3 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року), та за кожним з них йому призначене відповідне покарання, та на підставі ст.70, 71 КК України засудженому ОСОБА_12 визначене остаточне покарання у виді 12 років 5 місяців 8 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції у вказаному вироку вказав, що сукупність приведених та вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджують винуватість підсудного ОСОБА_12 в скоєнні інкримінованих йому злочинів, та вказані докази суд визнав належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення вироку.

Вказаний вирок набрав законної сили 23.06.2015 року, тобто засуджений ОСОБА_12 та його захисники, погодилися із його законністю.

З вироку від 08.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_12 фактично вже після Рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України», яким було встановлено щодо нього недозволені методи проведення слідства, а саме катування, при перегляді кримінальної справи все одно частково визнав свою вину, а саме з а.п.134 (т.1) абз.3 вбачається, що ОСОБА_12 заперечив участь в створенні банди, та скоєнні за її участю злочинів, однак в той же час не заперечував, що в орендованому ним гаражі в ході обшуку було виявлено велику кількість боєприпасів та зброї. На а.п.135 (т.1) з останнього абзацу вбачається, що ОСОБА_12 свою вину в скоєнні злочинів, передбачених п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ст.257, ч.1 ст.263, ч.5 ст.185, ч.1 ст.309, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194 КК України (в редакції 2001 року) та ч.3 ст.215-3, ст.17, п.п. «е», «і» ст.93 КК України (в редакції 1960 року), визнав в повному обсязі, усвідомив протиправність своїх дій та розкаявся в скоєному (а.п.134, а.п.135 т.1).

З огляду на викладене, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_12 не визнавав своєї вини в інкримінованих злочинах, колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовуються змістом вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року.

Твердження сторони захисту про наявність нововиявлених обставин, з підстав застосування до ОСОБА_10 недозволених методів слідства, а саме фізичного та психологічного насильства з боку працівників правоохоронних органів, а також з посиланням на п.7.2-7.7, п.9 Міркування, прийняті Комітетом ООН від 12.03.2020 року (26.06.2020 року) за повідомленням №2368/2014 ОСОБА_10 , колегія суддів визнає безпідставними, оскільки підсудний ОСОБА_10 про застосування в ході досудового розслідування щодо нього незаконних методів ведення слідства правоохоронними органами заявляв ще при розгляді кримінальної справи апеляційним судом, що відображено у вироку від 10.10.2005 року.

Більше того, з вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_10 свою вину не визнав, а обвинувальний вирок ґрунтується на досліджених доказах кримінальної справи в їх сукупності, а не показах підсудного ОСОБА_10 .

За наведених підстав, обставини на які посилається сторона захисту не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК.

Крім того, в суді апеляційної інстанції захисник вказав, що на теперішній день відсутнє будь-яке рішення ЄСПЛ ухвалене за заявою ОСОБА_10

В Постанові від 26.12.2019 року Верховний Суд (справа №1-79/09) звернув увагу, що системне тлумачення ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в ухвалі від 09.11.2020 року (справа №2-80/2001) вказала, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Належних доводів про існування підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_10 у своїй заяві не навів.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду під час ухвалення судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути, не встановлено.

Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру. ЄСПЛ допускає можливість судового перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, але лише в межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:

1) їх невідомість суду з причин, від нього незалежних;

2) їх суттєве значення для справи;

3) їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;

4) неможливість урахування під час провадження в справі постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду;

5) їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили;

6) їх спеціальне розслідування прокурором або, за його дорученням, слідчим.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі процедури розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до положень Глави 34 КПК, підійшов до розгляду поданої заяви формально, оскільки не дослідив всі докази по справі, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки при розгляді вказаної заяви засудженого ОСОБА_10 суд першої інстанції мав перевірити лише наявність чи відсутність нововиявлених обставин достатніх для перегляду вироку від 10.10.2005 року, та суд першої інстанції не мав обов`язку повторно досліджувати всі обставини та докази кримінальної справи.

Доводи сторони захисту про те, що у вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року є низка протиріч, розбіжностей у відомостях, зазначених в описовій, мотивувальній частині вироку та висновках суду; про не надання правової оцінки порушення права засудженого на захист, через не забезпечення захисником під час пред`явлення ОСОБА_10 обвинувачення; його незаконне затримання; колегія суддів не приймає до уваги, оскільки станом на даний час не здійснюється апеляційний чи касаційний перегляд вказаного вироку, а лише перевіряється доведеність чи недоведеність існування нововиявлених обставин для перегляду вироку суду та законність постановлення ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви засудженого.

З аналогічних підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що мав місце збіг випадкових обставин, який привів ОСОБА_10 на лаву підсудних; про те, що останній будь-яких спільних справ з ОСОБА_12 не мав; а матеріали справи не містять прямих доказів вини ОСОБА_10 .

Верховний Суд в постанові від 21.01.2020 року (справа №315/793/16-к) зазначив, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Не погодження сторони захисту з тим, що після рішення ЄСПЛ у справі «Григор`єв проти України» (заява №51671/07) вирок від 10.10.2005 року було переглянуто лише стосовно ОСОБА_12 з виділенням матеріалів провадження у справу №523/14118/13-к, з посиланням на те, що кримінальна справа мала бути переглянута в цілому, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки перегляд кримінальної справи щодо ОСОБА_12 Суворовським районним судом м. Одеси, здійснювався на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.06.2013 року, якою вирок Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року скасовано лише щодо ОСОБА_12 та справу направлено на новий судовий розгляд лише в цій частині, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для перегляду кримінальної справи щодо ОСОБА_10 .

Загальне непогодження захисника з покаранням, яке було призначено засудженим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , посилання захисника про те, що ОСОБА_10 обвинувачувався за 25 епізодами, а ОСОБА_12 був організатором розбійних нападів та інших певних епізодів, про наявність низки судових експертиз на підтвердження відбитків, біологічного матеріалу ОСОБА_12 , інших обвинувачених на місці вчинення злочинів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не є предметом цього розгляду та не підтверджують наявності нововиявлених обставин.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами є обґрунтованими та законними, підстав для скасування ухвали та задоволення вимог засудженого та його захисників колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК, оскільки апеляційні скарги засудженого та його захисника не містять у собі доказів про існування підстав для скасування оскарженої ухвали, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК, відсутні підстави для скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 459, 462, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_10 про перегляд вироку Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2005 року за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4