Справа № 127/2413/23
Провадження №11-сс/801/85/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000012 внесеного до ЄРДР 25.01.2023, за клопотанням слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кашкадаря республіки Узбекистан, проживаючого в республіці Узбекистан, паспортний документ НОМЕР_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 про обрання підозрюваному ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 год. 08 хв. 25.03.2023 року, з одночасним визначенням застави у вигляді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, -

встановив:

З клопотання про застосування запобіжного заходу вбачається, що капітан ОСОБА_11 проходить службу на посаді виконуючому обов`язки начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно п. 1 примітки до статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

При цьому, капітан ОСОБА_11 при виконанні службових завдань за своєю посадою постійно здійснює організаційно-розпорядчі функції, у зв`язку з чим є службовою особою.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 Закону України «Про прикордонний контроль», уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України перевіряють паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При чому обов`язково з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону , а також здійснюється перевірка за базами даних МОКП «Інтерпол».

14 січня 2022 року ОСОБА_9 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про прикордонний контроль» відмовлено в перетинанні державного кордону України, про що винесено відповідне рішення від 14.01.2023 року. 24.01.2023 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_12 , перебуваючи в кімнаті для співбесід, яка розташована в зоні митного контролю, під час спілкування з капітаном ОСОБА_11 повідомив, що надасть 2000 доларів США за безперешкодний перетин державного кордону України ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Капітан ОСОБА_11 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_9 , негайно звернувся до правоохоронних органів та в подальшому діяв під їх контролем з метою перевірки дійсності намірів останнього на наданням неправомірної вигоди службовій особі.

В подальшому, 25 січня 2023 року об 17 годині 05 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи під час перевірки документів у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільськийч»,за адресою:Вінницька область, м.Могилів-Подільський, вул. Соборна, 7, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті для співбесід, яка розташована в зоні митного контролю, надали службовій особі виконуючому обов`язки начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону капітану ОСОБА_11 , неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США (згідно курсу НБУ станом на 25.01.2023 становить 73 180 грн.) за вчинення ним, як службовою особою в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , дій з використанням наданої йому влади та службового становища, щодо безперешкодного пропуску іноземців через державний кордон на територію України.

Після чого, об 17 годині 08 хвилин, цього ж дня, громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України затримано.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 396 КК України складено 26.01.2023 та цього ж дня вручено .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 год. 08 хв. 25.03.2023 року, з одночасним визначенням застави у вигляді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивував прийняте рішення тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке в разі доведення його винуватості судом, передбачено покарання у виді позбавлення волі. Крім того, в Україні ОСОБА_9 не має постійного місця проживання.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 та постановлення нової ухвали, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги мотивує тим, що слідчим суддею не наведено фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має двох дітей, позитивно характеризується, має місце на території Вінницької області згідно договору найму, має на меті перебування на території України згідно офіційного запрошення.

Захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу, наполягав на задоволенні.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши головуючого суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 - не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться посилання на обставини, що враховані слідчим суддею при обрані запобіжного заходу відповідно до вимог ст.178 КПК України та ризики зазначені у ч. 1 ст.177 КПК України, що стали підставою застосування запобіжного заходу:

- наявність підозри ОСОБА_9 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України;

- ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, на території України орендує житло.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність доказів того, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то колегія суддів констатує наступне.

Апеляційний суд констатує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зазначені обставини, як видно, були досліджені слідчим суддею при встановленні доведеності прокурором ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду під час розгляду клопотання слідчого.

Враховуючи, що досудове розслідування кримінального проводження перебуває на стадії збору доказів, то вірогідним є існування ризику перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст.177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд враховує, що ОСОБА_9 має на утриманні дітей, проте ці обставини не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених слідчим у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Тяжкість вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, за яке у разі визнання вини судом передбачено покарання у виді позбавлення волі, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави для застосування саме такого запобіжного заходу.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і усталеній практиці, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, вважає, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 та зможе запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Керуючись ст.ст.117, 376, 405, 407, 419 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2022 про обрання підозрюваному ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 год. 08 хв. 25.03.2023 року, з одночасним визначенням застави у вигляді 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4