Провадження №1-кс/522/46/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, маючого вищу юридичну освіту, неодруженого, працюючого на посаді старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

УСТАНОВИВ:

СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001241 від 03.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу виконувача обов`язків начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №10-к від 26.12.2019 ОСОБА_4 , призначено на посаду старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до посадової інструкції старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) затвердженої в.о. начальника управління Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.12.2019, ОСОБА_4 має наступні права та обов`язки:

Згідно розділу 2 «Мета посади»:

Забезпечення примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), а також рішень, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Згідно розділу 3 «Основні посадові обов`язки»:

п.1 Забезпечення своєчасного, повного та неупередженого виконання рішень передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

п.2 Здійснення у межах наданої компетенції реалізацію завдань, покладених на Відділ:

з дотриманням Конституції України;

діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

п.4 Підготовка та складання проектів відповідей на звернення сторін виконавчого провадження;

п.5 Забезпечення виконання планів роботи Відділу та прийняття участі у виконанні заходів та завдань з питань організації діяльності Відділу;

п.7 Проведення особистого прийому громадян;

п.9 Забезпечення виконання інших повноважень, спрямованих на виконання завдань і функцій Відділу, які виникають з чинного законодавства, наказів (розпоряджень) та доручень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та розпоряджень і доручень начальника Відділу.

Згідно розділу 6 «Вимоги до компетентності»:

Професійні знання:

Знання законодавства: Знання законодавства; Конституції України; Закону України «Про державну службу»; Закону України «Про запобігання корупції»;

Знання спеціального законодавства, що пов`язане із завданнями та змістом роботи Старшого державного виконавця: Цивільний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закон України «Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень»

Відповідно посадової інструкції встановлено, що метою посади є примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі «Про виконавче провадження» (далі Закон) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відповідно до ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець зобов`язані вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.

Конфліктом інтересів у цілях застосування цього Закону вважається суперечність між особистими інтересами державного виконавця або приватного виконавця та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання державним виконавцем або приватним виконавцем його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення примусового виконання рішень.

У ст. ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» зазначено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями.

Працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про державну службу», державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

У ст. 4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням, з-поміж іншого, принципу доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.

Державний службовець, відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу», зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; отримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно положень Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агенства України з питань державної служби № 158 від 05.08.2016 передбачено:

Згідно розділу 1 «Загальні положення»:

- Ці Загальні правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, діяльність яких спрямована на служіння народу України і територіальній громаді шляхом забезпечення охорони та сприяння у реалізації прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина.

- Ці Загальні правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, у сфері запобігання корупції, запобігання та протидії дискримінації, з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Згідно розділу 3 «Доброчесність»:

п.2 Державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування зобов`язані діяти доброчесно, а саме:

- спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів та недопущення конфлікту між приватними та публічними інтересами, уникати виникнення реального та потенційного конфлікту інтересів у своїй діяльності;

- не використовувати службове становище в приватних інтересах чи в неправомірних приватних інтересах інших осіб, у тому числі не використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Згідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на державних службовців.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державним службовцем категорії «В», у розумінні примітки 1 статті 364 КК України, є службовою особою.

Згідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2022 ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-545 виданого 29.10.2022 державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі ОСОБА_7 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому, під час підготовки до укладання угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , стало відомо про те, що останній є боржником, у зв`язку з чим старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження ВП №60085350 щодо стягнення боргу з останнього шляхом накладення арешту на майно боржника, в зв`язку з чим, для з`ясування обставин накладеного арешту на майно, ОСОБА_9 вирішив звернутись до старшого державного виконавця ОСОБА_4 .

В подальшому, 03.11.2022 у першій половині дня більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 прибув до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де зустрівся з старшим державним виконавцем ОСОБА_4 , після чого вони разом прослідували до внутрішнього двору будинку №58 по вулиці Пастера в місті Одесі .

В ході розмови ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_4 , що під час підготовки до укладання угоди з купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , що належить йому на праві власності, нотаріусом було відмовлено в посвідченні угоди у зв`язку із наявним арештом накладеним старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_4 .

В цей час, у ОСОБА_4 , виник злочинний намір на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, за вчинення дії з використанням наданого йому службового становища від ОСОБА_6 за зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , яка належить останньому на праві приватної власності, розглянути заяву ОСОБА_6 , винести постанову про закінчення виконавчого провадження та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за що визначив суму неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США, про що висунув останньому відповідну вимогу. Після роз`яснень своїх дій у разі надання зазначеної неправомірної вигоди, домовилися про зустріч на 04.11.2022.

Далі, 04.11.2022 приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , прибув до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Пастера, 58, де зустрівся з старшим державним виконавцем ОСОБА_4 . Під час зустрічі, ОСОБА_4 здійснив розрахунки за допомогою калькулятора, намагаючись приховати свої злочинні дії, шляхом власноручного написання на аркуші паперу суми неправомірної вигоди, повідомив, що у разі надання йому неправомірної вигоди в розмірі 12 500 гривень (з яких 2 427 гривень, піде на виконавчий збір та витрати) він винесе постанову про закінчення виконавчого провадження та за допомогою власного Електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) внесе відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди обмежить його законні права та інтереси, ОСОБА_6 , вимушений був погодився на вимогу ОСОБА_4 щодо надання останньому неправомірної вигоди за зняття арешту.

Так, 07.11.2022, близько 10:40 год. ОСОБА_6 прибув до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Пастера, 58, де зустрівся з старшим державним виконавцем ОСОБА_4 . Під час зустрічі ОСОБА_4 , бажаючи отримання неправомірну вигоду, з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, повідомив ОСОБА_6 , про необхідність написання останнім заяви на ім`я керівника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надав аркуш паперу та особисто задиктував зміст зазначеної заяви. Після написання та підписання заяви, ОСОБА_6 передав на вимогу ОСОБА_4 зазначену заяву та раніше обумовлені грошові кошти в розмірі 12 500 гривень, за винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зняття обмежень з квартири АДРЕСА_2 та надання оригіналу вказаної постанови по виконавчому провадженню №60085350.

Бажаючи довести свій злочинний напір до кінця, спрямований на отримання неправомірної вигоди, з метою особистого незаконного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, бажаючи їх настання, цього ж дня, близько 12:00 години ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_6 , та повідомив, що документи готові та останній може під`їжджати та забирати їх.

Приблизно о 12:40 год., ОСОБА_6 прибув до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за адресою: місто Одеса, вул. Пастера 58, де зустрівся, зі старшим державним виконавцем, ОСОБА_4 , який передав ОСОБА_6 , постанову про закінчення виконавчого провадження №60085350 від 07.11.2022 з електронним цифровим підписом ОСОБА_4 , супровідний лист на адресу заявника ОСОБА_6 , Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Приморського районного суду міста Одеси та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №314370831 від 07.11.2022 з відсутнім арештом на квартиру АДРЕСА_2 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який відповідно до санкції ч.3 ст.368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

08.11.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь - якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

09.11.2022 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.01.2023 із альтернативою внесення застави у розмірі 198 480 гривень. Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 було покладено відповідні обов`язки.

09.11.2022 підозрюваного ОСОБА_4 звільнено з під варти після внесення застави.

28.12.2022 постановою керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців, тобто до 08.02.2023.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: показами свідка ОСОБА_12 , проведеними протоколами огляду, обшуку та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На цей час у кримінальному провадженні виконуються слідчі та процесуальні дії.

Крім того, закінчити розслідування до 05.01.2023 немає можливості, у зв`язку з необхідністю здійснити наступні слідчі та процесуальні дії: отримати та долучити до вищевказаного кримінального провадження матеріали проведених негласних слідчих-розшукових дій, які станом на теперішній час перебувають на розсекреченні у Приморській окружній прокуратурі м. Одеси та Одеського апеляційного суду; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії необхідність у яких виникне в ході розслідування; виконати умови ст. ст. 283, 290, 291 КПК України.

ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, неодружений, працює на посаді старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Наведені обставини щодо особи підозрюваного та тяжкість покарання, яке йому загрожує, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу ставиться необхідність запобігання переховування від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, оскільки досудове розслідування не закінчено, слідчий суддя приходить до висновку, що строк виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, необхідно продовжити на 1 місяць.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити на строк до 08.02.2023 дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 на ОСОБА_4 , а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 04.01.2023.

Ухвала слідчого судді про продовження строку обов`язків, покладених на підозрюваного під час застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 08.02.2023 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

05.01.2023