Справа 759/6967/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3258/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

6 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 29.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 02.04.2020 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 1 рік; 26.05.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 2 роки; 26.03.2021 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 18700 гривень; згідно ст. 72 КК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2020 виконувати самостійно,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2021, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 18700 гривень виконувати самостійно.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказівта процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 06.06.2022 року, приблизно о 17.50 годині, проходячи повз будинок № 131-А, що проспекту Перемоги в м. Києві, а саме через парковку для автомобілів, що знаходиться за вищевказаним будинком, побачив автомобіль марки «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 . Підійшовши до вказаного автомобіля ОСОБА_7 помітив відеореєстратор марки «Хіаоші 70таі», модель Smart Dash Cam Midrive D01, сірого кольору, вартістю 1180 гривень 53 копійки, який був закріплений на лобовому склі вказаного автомобіля та скориставшись тим, що поруч нікого зі сторонніх осіб не має вирішив повторно таємно викрасти даний відеореєстратор. При цьому ОСОБА_7 , переконавшись, що ніхто зі сторонніх осіб за його діями не спостерігає, та з метою особистого збагачення підняв камінь, який знаходився на землі неподалік парковки та кинув його у праве переднє скло вищевказаного автомобіля, в результаті чого скло правих передніх дверей автомобіля розбилося. Після цього, ОСОБА_7 просунув руку в салон автомобіля, зняв з лобового скла відеореєстратор та, тримаючи його в руках побіг з парковки в бік вулиці Львівська в місті Києві до місця свого проживання.

В подальшому ОСОБА_7 сховав викрадений відеореєстратор марки «Хіаоті 70таі», модель Smart Dash Cam Midrive D01, в кущах на прилеглій території будинку № 59-А по вул. Львівська в м. Києві, з розрахунком на подальший продаж його з метою отримання грошових коштів, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричнив ОСОБА_10 матеріальну шкоду.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2021 року виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вважає, що поза увагою суду першої інстанції без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого. Судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_12 вже тричі засуджувався за скоєння корисливих злочинів проти власності (крадіжок). Маючи невідбуте покарання за попереднє засудження, ОСОБА_7 вчинив нову крадіжку з проникненням у інше сховище. Також, судом не враховано того, що обвинувачений не працює, що дає підстави вважати, що останній таким протизаконним способом вирішує свої фінансові потреби. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття. Також, місцевим судом належним чином не враховано підвищений ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану. Зазначає, що конкретні обставини вчинення злочину, вимагають призначення більш суворого розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. В даному випадку, вважає за необхідне та достатнє, зважаючи на характеристику особи та обставини вчинення кримінального правопорушення, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, обставини скоєння злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодноразово судимий, не працює, його відношення до скоєного.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Підстав для зміни вироку в частині - призначеного покарання колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного судум. Києва від 11 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя