Справа № 761/6628/19
Провадження №1-кп/761/1088/2023
В И Р О К

іменем України

27 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010282 від 26.09.2018 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Броди Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який в офіційному шлюбі не перебуває, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.05.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 18 днів. 21.08.2018 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 було скасовано в частині призначення покарання і призначено нове покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

-10.05.2019 Бродівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

-17.02.2021 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Гайсин Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-12.01.2018 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

-05.10.2022 Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки. 12.12.2022 вироком Вінницького апеляційного суду було скасовано вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.10.2022 в частині призначення покарання і призначено нове покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

за участю:

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

прокурорів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

обвинувачених - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_18 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кожен будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили, маючи, кожен окремо, не зняту та не погашену судимість, повторно вчинили умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 25.09.2018 приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 87/30, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 помітили раніше незнайомого ОСОБА_18 , з яким в подальшому для спільного вживання спиртних напоїв направилися до кафе «Корчма», розташованого за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 32. Перебуваючи на літньому майданчику кафе «Корчма» у ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2 виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_18 .

Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань та бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2 , 25.09.2018 у невстановлений слідством час, перебуваючи у кафе «Корчма», розташованого за адресою: м. Київ вул. С. Петлюри, 32, дочекались поки ОСОБА_18 втратить можливість координувати свої рухи через вживану кількість спиртного. Після цього, ОСОБА_3 діючи відкрито для ОСОБА_18 взяв спортивну сумку синього кольору, яка належить ОСОБА_18 , а ОСОБА_2 застосовуючи фізичну силу, взяв ОСОБА_18 під руки та почав виводити останнього з літнього майданчику кафе «Корчма». Перебуваючи на вулиці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 застосовуючи фізичну силу, тримаючи ОСОБА_18 під руки, відвели останнього до тильної сторони кіосків.

25.09.2018 у невстановлений слідством час, перебуваючи за адресою: м. Київ вул. С. Петлюри, 32, ОСОБА_2 , відповідно до розподілених ролей, з метою подолання волі потерпілого до опору, застосував фізичне насильство, у вигляді штовхання, у результаті якого потерпілий ОСОБА_18 впав на землю. Після чого, ОСОБА_18 піднявшись з землі, оперся об стіну металевого кіоску. В цей час, ОСОБА_3 згідно розробленого плану, почав силоміць тримати ОСОБА_18 , так щоб останній не зміг чинити опору, а ОСОБА_2 силоміць своєю рукою відкрито для потерпілого дістав з правої кишені штанів мобільний телефон марки «Philips E106» на дві сім-картки, вартістю 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_2 , який утримуючи при собі викрадене чуже майно, а саме мобільний телефон марки «Philips El60» на дві сім-картки вартістю 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп., що належить ОСОБА_18 , разом із ОСОБА_3 , який утримуючи при собі викрадене чуже майно, а саме сумку синього кольору марки «Tiger» згідно висновку експерта № 435 від 15.10.2018, вартість якої становить 335 (триста тридцять п`ять) грн. 00 коп., в якій знаходилось майно: одяг, побутові речі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; гаманець шкіряний «Tailian» згідно висновку експерта № 435 від 15.10.2018, вартість якого тановить 240 (двісті сорок) грн. 00 коп., банківські картки «Приват Банк», «Аваль», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, грошові кошти в сумі 120 грн., ключі, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять флеш-картка 4 Gb Transcend, згідно висновку експерта № 435 від 15.10.2018, вартість якої становить 80 (вісімдесят) грн. 00 коп., зарядний пристрій «LONIO» згідно висновку експерта № 435 від 15.10.2018, вартість якого становить 102 (сто дві) грн. 50 коп., сумка тканева марки «Goldbe» згідно висновку експерта № 435 від 15.10.2018, вартість якої становить 225 (двісті двадцять п`ять) грн. 00 коп., що належить ОСОБА_18 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись чужим майном на власний розсуд.

Всього, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2 відкрито викрали, чуже майно на загальну суму 1601 (одна тисяча шістсот одна) гривня 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України. ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, не визнав та суду розказав, що 24 - 28 вересня 2018 року він перебував за місцем проживання в хостелі. Разом з ОСОБА_3 пішов до кафе, де вони познайомились з потерпілим, який вживав алкоголь. ОСОБА_2 розповів потерпілому де він проживає. Потерпілому було потрібно десь відпочити і обвинувачені домовились з ОСОБА_18 про те, що останній переночує в хостелі, який знаходиться на відстані 150-200 метрів від кафе. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 вказував, що в кімнаті одночасно може проживати вісім чоловік, однак в той момент там було вільне одне місце. В ході спілкування з потерпілим обвинувачений ОСОБА_3 користувався його телефоном. Потерпілий продовжив вживати алкоголь, після чого останньому стало зле, він почав поводити себе неадекватно, присідати, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяли потерпілого під руки з обох сторін і повели в бік автостанції. Потерпілий повідомив обвинуваченим, що в нього з собою є велика спортивна сумка, яку він попросив їх взяти. ОСОБА_3 взяв сумку, а ОСОБА_2 підтримував потерпілого під руки. ОСОБА_2 наголошував, що наміру заволодіти речами потерпілого ні в кого не було, хто саме взяв телефон потерпілого він не пам`ятає, при цьому звертав увагу, що в нього не було вилучено жодних речей потерпілого, також ОСОБА_2 стверджував, що тілесних ушкоджень потерпілому ніхто не наносив, будь-яких завчасних домовленостей між обвинуваченими щодо того, що вони візьмуть речі потерпілого не було. Пояснив, що речі потерпілого вони взяли з собою, аби віднести їх до хостелу, де потерпілий мав ночувати. Окремо обвинувачений зазначив, що вхідні двері до їх кімнати не зачиняються. В цей час до них підійшла жінка, яка думала, що обвинувачені грабують потерпілого і запитала чому вони грабують останнього, на що ОСОБА_2 пояснив їй, що вони не грабують потерпілого, крім того в суді обвинувачений вказував, що ніхто не нишпорив по кишенях потерпілого. Обвинувачений зазначив, що на його думку до висновку про пограбування жінка дійшла з огляду на те, що потерпілий, в той час як його вели обвинувачені падав, а потім присів на бордюр. Крім того до них підійшов знайомий тієї жінки і вдарив обвинуваченого в обличчя. Від такого удару ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, впав, після чого поставивши запитання щодо того, а навіщо воно йому це все взагалі потрібно, обвинувачений ОСОБА_2 звідти пішов. Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 зауважив, що йому невідомо - де після цього був ОСОБА_3 . Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_3 приніс речі потерпілого до хостелу, згодом у хостелі був знайдений і телефон ОСОБА_18 - його до поліції принесла дівчина з хостелу - ОСОБА_19 . ОСОБА_2 суду пояснив, що вони з ОСОБА_3 проживали разом в одній кімнаті, при цьому сумку потерпілого вони не відкривали, її вміст не оглядали. Продовжуючи надавати суду пояснення, обвинувачений ОСОБА_2 розповів, що він першим повернувся до хостелу - перевдягнувся, умився від крові, і пішов у своїх справах. Потерпілий, за словами обвнуваченого, в цей час пішов до туалету, після чого пішов на другий поверх де вже знаходився ОСОБА_3 . До хостелу він повернувся близько восьмої години вечора, де до нього підійшли працівники патрульної поліції і затримали, після чого у кімнаті, де проживали обвинувачені, правоохоронці провели обшук, вилучили особисті речі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в цей час там не було, адже його затримали раніше. При цьому обвинувачений ОСОБА_2 стверджував, що він не пам`ятає, чи були в хостелі сумка і телефон, він сам їх не бачив, куди вони поділися він не знає, а ОСОБА_3 з цього приводу він питань не задавав. Додав, що оперативні співробітники поліції на Старовокзальній били його стверджуючи, що він отруїв потерпілого і той, начебто, помер, обвинувачений зауважив, що внаслідок цього в нього виникли численні гематоми. Крім того, вказував, що коли його та ОСОБА_3 привезли до ДУ «Київський слідчий ізолятор», то він помітив, що в ОСОБА_3 був розбитий ніс, в той час як під час їх розставання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не мав.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України заперечував, розповів суду, що в другій половині дня, на автовокзалі, він та ОСОБА_2 зустріли потерпілого, який поцікавився у них де б він міг переночувати, адже запізнився на свій потяг. Обвинувачені запропонували йому переночувати в хостелі. Обвинувачений ОСОБА_3 зауважив, що в цей час потерпілий вже був п`яний. Обвинувачені разом із потерпілим пішли до кафе, де потерпілий замовляв горілку, ОСОБА_3 зазначив, що горілку брали на розлив, а в кафе перебували протягом 30-40 хвилин. ОСОБА_3 вказував, що він випив близько 200 г горілки, при цьому потерпілий був сильно п`яний, йому стало погано і обвинувачені вирішили відвести потерпілого до хостелу, однак потерпілий, за словами обвинуваченого ОСОБА_3 , почав вередувати, присідати. В цей час обвинувачені та потерпілий вже подолали майже половину відстані від кафе до хостелу, однак далі одночасно нести і потерпілого і його сумку було важко. Потерпілий мав переночувати у кімнаті обвинувачених і ОСОБА_3 вирішив, що доцільним буде спочатку віднести сумку потерпілого до хостелу, де він поклав її під вільне ліжко у їх кімнаті, при цьому сказав сусіду, що на тому ліжку ночуватиме людина. Обвинувачений зауважив, що сумку він не відкривав, її зміст не оглядав, хто забрав з кафе телефон він не пам`ятає, при цьому в нього телефон потерпілого не вилучали. Наголошував, що потерпілого він не бив, не обшукував, наміру заволодіти речами потерпілого він не мав. Додав, що коли до потерпілого з ОСОБА_2 підійшла жінка - він вже пішов, однак зауважив, що на його думку інші люди, побачивши як він пішов з сумкою, могли припустити, що ОСОБА_3 пограбував потерпілого. ОСОБА_3 пояснив, що в хостелі його затримали поліцейські, він показав їм де лежить сумка потерпілого і правоохоронці її забрали. Стверджував, що в поліції його били і погрожували, тому він оговорив себе та ОСОБА_2 .

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченими, винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами, ретельно дослідженими в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що 25 вересня 2018 року по обіді вона працювала у кафе на автостанції. В цей час вона побачила, як біля її кафе двоє чоловіків ведуть під руки третього. Вона вийшла до них на вулицю та зробила зауваження, аби вони облишили потерпілого в спокою та повернули йому сумку. У відповідь на зауваження свідка чоловіки, що вели потерпілого, відповіли, що в них все нормально, і що вони його супроводжують. Свідок зауважила, що все це вона знімала на мобільний телефон і один з чоловіків, намагаючись цей телефон відібрати, почав боротись зі свідком - перехожим, який проходив повз та заступився за неї. ОСОБА_20 вказувала, що вона вважала, що чоловіки хотіли обікрасти потерпілого, при цьому останній, перебуваючи у стані сильного сп`яніння, не зміг би чинити ніякого опору. Свідок бачила, що в одного з чоловіків в руках була сумка потерпілого, і з цією сумку чоловіки пішли на вихід з автостанції в бік вулиці Саксаганського. Після цього потерпілому було викликано швидку медичну допомогу, в цей час потерпілий був у притомності, однак не розмовляв. Свідок уточнила, що його стан був незвичайним - він не просто був п`яним, припускала, що потерпілого отруїли. Зауважила, що чоловіки допомогу потерпілому не надавали та очікувати швидку не стали На уточнююче запитання ОСОБА_20 вказувала, що двоє чоловіків були особами молодого віку і тверезі, а потерпілий - особою у віці, однак впізнати їх вона не зможе, з огляду на те, що минуло багато часу з того дня.

Свідок ОСОБА_21 (дівоче прізвище - ОСОБА_22 ) в судовому засіданні пояснила, що вона була понятою при проведенні впізнання потерпілим у відділенні поліції. Пояснила, що проходила повз відділення поліції і її запросили бути понятою, на що вона погодилась. Розповіла, що потерпілий стверджував, що його пограбували двоє чоловіків і під час впізнання впевнено показав спочатку на одного обвинуваченого, а потім і на іншого - пояснивши, що впізнав їх за рисами обличчя, і зазначив, що саме вони його пограбували. Зазначила, що попередньо потерпілому фото не надавались. Чи були від потерпілого скарги - вона не пам`ятає, однак категорично стверджувала, що зауважень до протоколу у потерпілого та інших учасників не було, його всі прочитали і підписали. Зазначила, що тиску ні на неї, ні на потерпілого не було, потерпілий розумів, що відбувається навколо нього і самостійно все розповідав слідчому про обставини злочину під час проведення слідчої дії.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 26.09.2018 року він був присутній в якості понятого під час проведення впізнання потерпілим щодо обох обвинувачених. Пояснив, що того дня він гуляв з ОСОБА_24 і їх запросили бути присутніми в якості понятих. Вказував, що до початку впізнання потерпілий розповідав, що в нього вкрали і що він зможе впізнати обвинувачених без складнощів. При цьому потерпілий поводив себе цілком адекватно. Зазначив, що жодного тиску на потерпілого не вчинялось, потерпілий розумів все, що відбувалось навкруги. Оглянувши в судовому засіданні протоколи пред`явлення особи для впізнання від 26.09.2018, свідок ОСОБА_23 підтвердив, що в них містяться його підписи, а зміст протоколів відповідає фактичним обставинам.

В ході судового розгляду було допитано і потерпілого ОСОБА_18 , який суду розповів, що раніше з обвинуваченими знайомий не був. Пояснив, що 25.09.2018 приїхав з відрядження і відпочивав. Біля хостелу неподалік залізничного вокзалу в м. Києві він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_2 , після чого вони пішли до кафе, де випивали, при цьому, на момент знайомства, потерпілий вже спізнився на потяг. За годину з`явився обвинувачений ОСОБА_3 . Потерпілий пояснив, що того дня випив багато спиртного. Перебуваючи в кафе він погодився на пропозицію обвинувачених залишитись ночувати з ними в хостелі, оскільки він запізнився на потяг до дому. У нього з собою була спортивна сумка з речами, гаманець, телефон та 260 гривень. Подальші події він пам`ятає погано. Пам`ятає, що говорив обвинуваченим, що йому вже досить. Чи був ОСОБА_2 тверезий - потерпілий не пам`ятає. Вони стояли біля кафе і розмовляли, потім спогади перериваються після чого він приходить до тями вже в реанімації.

Потерпілий вказував, що синців, подряпин чи інших тілесних ушкоджень у нього не було, а всі речі були на місці. Ніяких ударів, за словами потерпілого, обвинувачений ОСОБА_2 йому не наносив і претензій до ОСОБА_2 у нього немає. В лікарні йому повернули одяг, в піджаку було 260 гривень, які йому повернули разом з банківською карткою. Також потерпілий зазначив, що він не вбачає нічого протиправного в діях обвинувачених, чи забирав хтось у нього речі силою, він не пам`ятає.

Вказав, що пам`ятає кіоск, однак не пам`ятає як йшов до нього, і що відбувалось.

Крім того, свої падіння він може пояснити станом алкогольного сп`яніння.

Після цього, за словами потерпілого, до нього в лікарню приїхав слідчий, який розповів потерпілому свою версію подій. Хто викликав поліцію він не знає, ніяких заяв до поліції не писав. Слідчий показав йому фото обвинувачених, де стоїть ОСОБА_3 , а біля нього ОСОБА_2 і потерпілий надав слідчому показання.

На уточнююче запитання потерпілий пояснив, що показання, які він надав слідчому він перечитував, однак згодом розібрався в ситуації і не має жодних претензій до обвинувачених.

Наголошував, що обвинувачені на нього тиску не вчиняли, а під час спілкування зі слідчим він перебував під дією ліків. Зауважив, що спочатку слідчий допитав його в лікарні, а після того як він був виписаний з медичного закладу, він поїхав до слідчого в районне відділення поліції, де дав показання, при цьому було складено протокол, який потерпілий також прочитав. Також, відповідаючи на уточнююче запитання пояснив, що йому невідомо хто саме зателефонував йому і повідомив про час та дату розгляду питання про обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу в суді, також потерпілий відзначив, що з близькими обвинувачених познайомився саме під час судового розгляду такого питання.

Крім того потерпілий пояснив, що сумку з речами, гаманець, паспорт та якусь суму грошей, яку саме він не пам`ятає, йому віддав слідчий. Крім того за три дні йому зателефонувала співмешканка обвинуваченого ОСОБА_2 і віддала його телефон. При цьому, як пояснив потерпілий, дівчина йому розповіла, що його забрала машина швидкої допомоги, а його речі залишись в обвинувачених. Звідки в неї був належний йому мобільний телефон і чому вона не віддала телефон слідчому, потерпілому невідомо.

В ході дослідження письмових доказів заперечував проти того, що обвинувачені відкрито викрали у нього майно, згодом зазначивши, що він не пам`ятає факту крадіжки. Свої підписи у заяві про злочин та протоколах пред`явлення осіб для впізнання підтвердив.

Також вина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.09.2018 року, зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_18 , 26.09.2018 року звернувся до поліції із повідомленням про те, що 25.09.2018 року приблизно о 16 год. 00 хв. по вул. Симона Петлюри на автовокзалі двоє невідомих чоловіків, після вживання алкогольних напоїв забрали в нього особисті речі, мобільний телефон Філіпс чорного кольору з сім-картою Київстар НОМЕР_1 . При цьому, суд враховує, що справжність такого звернення потерпілого підтверджується власним підписом потерпілого, крім того, в даному протоколі також містяться і відомості про те, що потерпілому було роз`яснено положення ст. 383 КК України, про що свідчить окремий підпис ОСОБА_18 (т.2 а.с. 7)

Будь-яких належних та логічно узгоджених пояснень зміні своєї позиції з часу написання ваказної заяви до часу судового розгляду, потерпілий суду не надав, кожного разу обмежучись заявами про те, що він не пам`ятає чому звернувся до правоохоронців з такою заявою. Крім того, вказана заява спростовує також і твердження потерпілого про те, що він взагалі ніяких заяв не писав;

- даними протоколу огляду місця події від 25.09.2018 року зі змісту якого вбачається, що 25.09.2018 року, у хостелі, що розташований в місті Києві за адресою: вулиця Жилянська, 87/30, в кімнаті 2/5, на столі біля вікна було виявлено синю сумку марки «Tiger», в той час як на третьому ліжку у кімнаті сидів чоловік, що назвався ОСОБА_3 . При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що, відповідно до протоколу, ОСОБА_3 у відповідь на запитання слідчого пояснив, що ця річ йому не належить і він її вкрав. На пропозицію слідчого ОСОБА_3 відкрив сумку та надав для огляду її зміст, всередині знаходились: піджак чорного кольору, кофта з капюшоном синього кольору марки «OFF», майка чоловіча, червоного кольору, сумка світло-сірого кольору марки «Goldbe», майка з довгими рукавами білого кольору, труси жовтого кольору, труси чорного кольору, печатка синього кольору з написом «Агріл плюс», печатка синього кольору, печатка чорного кольору, компас сірого кольору, дезодорант «Old Spice», мазь жовтого кольору «Рятівник», пластинки з таблетками в кількості 7 шт., пакети жовтого кольору «Бронхофіт», блок зарядного пристрою марки «LONIO», парфум чорного кольору марки «GIORDANI GOLD», блокнот коричневого кольору «2016», футляр від зубної щітки білого кольору, связку ключів, паспорт на вуглеспалювальну піч, документи, згорнутий зошит, штани чорного кольору, щипці для нігтів, медичну книжку, п`ять фотокарток 3х4.

При цьому окремо судом враховується, що в сумці також було виявлено блокнот коричневого кольору, що належить ОСОБА_25 , та в якому записані його номери: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , виписка з ЄДРЮО, ФОП на ім`я ОСОБА_18 видаткова накладна, в якій постачальником зазначений ОСОБА_25 , прибуткові касові ордери на ім`я ОСОБА_18 у кількості приблизно 50 шт., а у внутрішній кишені вищезазначеної куртки виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_18 , крім того там знаходився гаманець, в якому знаходилось дві банківські картки, карти мобільного оператора з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , блок від мобільного телефону «Nokia», кришка чорного кольору від телефону.

Зі змісту протоколу вбачається, що він був складений у присутності понятих та ОСОБА_3 , прочитаний та підписаний усіма учасниками, при цьому жодних зауважень ні з боку понятих, ні з боку самого ОСОБА_3 не надходило. (т.2 а.с. 9-18)

Суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , пояснюючи слідчому щодо походження виявленого у нього майна сам заявив, що таке майно він вкрав. До тверджень обвинуваченого щодо того, що він сам оговорив себе, внаслідок того, що його били працівники поліції, суд ставиться критично з огляду на те, що жодних відомостей про звернення обвинуваченого чи його захисника зі скаргами на дії поліцейських не надходило, більш того в ході судового розгляду адвокат ОСОБА_15 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 відповідні звернення не робив усвідомлено, однак обгрунтованих мотивів для такої позиції обвинуваченого не навела ні захисник, ні сам обвинувачений, з огляду на що суд приходить до висновку, що такі твердження не грунтуються на фактичних обставинах, однак зроблені з метою поставити відомості, викладені у даному протоколі, під невиправданий сумнів, задля уникнення ОСОБА_3 кримінальної відповідальності, або безпідставного применшення такої відповідальності у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованого злочину;

- даними протоколу огляду місця події від 25.09.2018 року зі змісту якого вбачається, що 25.09.2018 року, в ході огляду кафе «Корчма», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 32, ОСОБА_3 указав на столик, за яким він сидів разом із потерпілим та ОСОБА_2 , і пояснив, що після того як ОСОБА_3 підсипав потерпілому рідину з ампули, вони вивели потерпілого на двір і повели в бік хостелу. По дорозі, біля стіни будинку зеленого кольору, ОСОБА_3 забрав у потерпілого сумку і поніс в бік хостелу (т.2 а.с. 19-25);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 26 вересня 2018 року, зі змісту якої вбачається, що в ході огляду місця події 25.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_3 надав для огляду працівникам поліції, наявну при ньому сумку синього кольору марки «Tiger», в якій знаходилося: чоловічий одяг в кількості 7 шт., побутові речі в кількості 8 шт., печатки ФОП ОСОБА_18 в кількості 3 шт., документи на ФОП ОСОБА_18 , банківські картки, картки мобільного оператора Київстар, бонусні картки, блок від мобільного телефону, блокнот коричневого кольору, кришка чорного кольору від телефону; гаманець шкіряний коричневого кольору марки «Таіlіаn», банківські картки, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_18 , ключі в кількості 3 шт., флеш-картка 4 Gb Transcend, зарядний пристрій «LDNIO», сумка тканева марки «Golobe» (згідно протоколу огляду). Вищевказані речі було оглянуто, вилучено та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. (т. 2 а.с. 26-27)

- даними, що містяться у висновку судової товарознавчої експертизи №435 від 15.06.2018 року, зі змісту якої вбачається, що середня ринкова вартість сумки синього кольору марки «Tiger», придбаної восени 2018 p., бувшої у використанні без видимих пошкоджень, складає 335,00 грн.; середня ринкова вартість гаманця шкіряного «Таіlіаn», коричневого кольору придбаного у 2017 році, бувшого у використанні без пошкоджень, складає 240,00 грн; середня ринкова вартість флеш картки 4 GB Transcend, вартістю 150 грн., придатної до використання без пошкоджень, складає 80,00 грн; середня ринкова вартість зарядного пристрою «LDNIO», придбаного у червні 2018, придатного для використання без пошкоджень, складає 102,50 грн.; середня ринкова вартість сумки тканевої марки «Goldbe», придбаної у 2017 році, бувшої у використанні без видимих пошкоджень, складає 225,00 грн (т. 2 а.с. 37-42);

- відомостями, що містяться у квитанції №КТ00-307619 від 07.09.2018, з якої вбачається, що 07.09.2018 року телефон Philips E106 Xenium Black - 1050 mAh/1.77"/SD/BT/FM/2.SIM/Моноблок, був придбаний за 499 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 35);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2018 року, зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_18 упізнав обвинуваченого ОСОБА_26 як особу, що тримаючи потерпілого за руку, дістала з кишені останнього мобільний телефон і відкрито заволоділа вказаним майном потерпілого (т. 2 а.с. 43-46);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2018 року, зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_18 упізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, що відкрито заволоділа сумкою потерпілого (т. 2 а.с. 47-50)

Досліджуючи вказані протоколи пред`явлення для впізнання суд зауважує, що відомості викладені у них, разом із відомостями, викладеними у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а.с. 7), у своїй сукупності свідчать про стійке переконання потерпілого, на час звернення до працівників поліції, про те, що стосовно нього скоєно кримінальне правопорушення.

В ході дослідження вказаних протоколів, потерпілий визнав, що на них стоять його підписи, однак спочатку заявив, що він не пам`ятає, що саме він підписував і чи перечитував він документи, які йому надавав слідчий, а згодом почав стверджувати, що навав слідчому зовсім інші пояснення, аніж ті, що записані у протоколах.

Водночас такі твердження потерпілого суд оцінює критично з огляду на те, що вони поною мірою спростовуються як тим фактом, що протокол був підписаний не тільки самим потерпілим, але й присутніми понятими, які жодних застережень щодо стану свідомості потерпілого не зазначали, так і тим фактом, що потерпілий доволі детально описав сукупність ознак за яким він упізнав обвинувачених, що не узгоджується з позицією потерпілого про те, що він був у такому стані за якого не до кінця розумів, що відбувається. Більш того, допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_23 прямо вказували, що потерпілий під час проведення даних слідчих дій поводив себе адекватно, розумів все, що відбувалось навкруги і сам розповідав слідчому про те, що з ним трапилось. Більш того, під час надання своїх показань потерпілий визнавав, що вказані протоколи та пояснення надані слідчому він перечитував і підписував свідомо. Пояснень з приводу таких суперечностей показань потерпілого наданих в ході судового розгляду і показань свідків, непослідовності показань самого потерпілого, які він сам надавав протягом судового розгляду, а також пояснень наданих потерпілим слідчому під час досудового розслідування, ОСОБА_18 суду не надав;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 вересня 2018 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 був затриманий 26 вересня 2018 року о 00 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд 87/30. В протоколі зазначено фабулу справи: 25.09.2018 приблизно о 15 год. 00 хв, невстановлені особи, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали майно, яке належить ОСОБА_18 , чим спричинили останньому матеріальної шкоди. При цьому жодних заяв, скарг, або зауважень до протоколу затримання, чи окремих елементів змісту такого протоколу, ні від самого ОСОБА_2 , ні від його захисника не надходило (т. 2 а.с. 64-67);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 вересня 2018 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий 25 вересня 2018 року о 20 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 32. В протоколі зазначено фабулу справи: 25.09.2018 приблизно о 15 год. 00 хв, невстановлені особи, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 32, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали майно, яке належить ОСОБА_18 , чим спричинили останньому матеріальної шкоди. При цьому жодних заяв, скарг, або зауважень до протоколу затримання, чи окремих елементів змісту такого протоколу, ні від самого ОСОБА_2 , ні від його захисника не надходило (т. 2 а.с. 101-104);

Так, суд проаналізував у сукупності докази, досліджені в судовому засіданні, у їх взаємозв`язку між собою та дійшов висновку про доведеність вини кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину. Такого висновку суд дійшов виходчи з наступного. В ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали, що після того як вони спільно розпивали алкогольні напої з потерпілим, ОСОБА_3 приніс сумку потерпілого до хостелу в якому проживають обвинувачені. При цьому суд враховує і показання обох обвинувачених, що їх дії стосовно потерпілого та його майна носили такий характер, що вони могли бути визнані пограбуванням в очах сторонніх осіб, крім того жоден з обвинувачених в ході судового розгляду так і не зміг пояснити - куди подівся телефон потерпілого після того, як потерпілий надав його обвинуваченому ОСОБА_3 , і яким чином цей телефон опинився у хостелі, в якому проживають обвинувачені, враховуючи, що потерпілий до вказаного хостелу так і не добрався.

Також суд бере до уваги показання потерпілого ОСОБА_18 , який суду пояснив, що після того як вживав алкоголь разом з обвинуваченими подій того дня він не пам`ятає, і до тями прийшов вже у лікарні, крім цього потерпілий зазначив, що телефон йому повернула співмешканка обвинуваченого ОСОБА_2 , водночас звідки в неї взявся його телефон - він не знає.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_23 суду пояснили, що 26 вересня 2020 року, потерпілий ОСОБА_18 , перебуваючи в адекватному стані, під час впізнання впевнено указав саме на обвинувачених, як на осіб, що вчинили стосовно нього кримінальне правопорушення, при цьому про наявність будь-яких сумнівів у потерпілого в цей час, з приводу неправомірності вчинених щодо нього дій свідки не зазначали.

Також свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні пояснила, що дії направлені проти потерпілого, який в цей час був у неадекватному стані, носили такий характер, що сторонні особи сприймали їх як пограбування, при цьому, коли їх дії були викриті, у відповідь на зауваження, особи відповідали агресивно, а згодом облишили потерпілого при цьому не забувши відкрито забрати з собою його сумку, що бачили оточуючі особи.

Окрім того, наведені вище показання обвинувачених, потерпілого та свідків підтверджуються даними, які містяться у письмових документах, досліджених судом, а саме: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.09.2020 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2020 року, протоколі огляду від 25.09.2020 року. При цьому суд відзначає, що в ході огляду працівниками поліції у кімнаті, в якій проживали обвинувачені, було виявлено сумку, в якій знаходились особисті речі потерпілого, водночас обвинувачений ОСОБА_3 пояснюючи працівникам поліції походження цієї сумки прямо зазначав, що вкрав вказане майно.

Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв?язку, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.09.2020 року діючи за попередньою змовою, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_18 , тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, суд оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв?язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про:

- доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України;

- доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України.

При цьому суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказу наданий стороною обвинувачення протоколу огляду відеозапису від 10.10.2018 року (т. 2, а.с. 51-61) та CD-R диск, з відеозаписами з камери відеоспостереження, яка розміщена в приміщенні кафе «Корчма», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 32 (т. 2 а.с. 63), оскільки, як про це слушно зазначила сторона захисту, стороною обвинувачення не надано жодних відомостей про законне походження вказаного відеозапису.

При цьому ст. 86 КПК України встановлює імперативну вимогу, щодо того, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, тобто на сторону обвинувачення покладаєтся обов`язок не лише довести ти чи інші обставини за допомогою певного доказу, але й довести законність походження такого доказу.

Водночас в рамках даного провадження прокурором цього обов`язку дотримано не було.

Враховуючи вищевикладене, судом вказаний доказ визнається недопустимим, а тому, відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України, на вказані докази не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Враховуючи визнання судом зазначених доказів недопустими, будь-яке доказове значення втрачає і постанова про визнання речовими доказами від 28 листопада 2018 року (т. 2 а.с. 61).

Також суд критично ставиться до позиції потерпілого щодо того, що він не вважає, що стосовно нього не вчинялись протиправні дії, з мотивів викладених вище, а також виходячи з того, що як пояснив сам потерпілий після розпиття спиртних напоїв разом з обвинуваченими подій того дня він не пам`ятає, і до тями прийшов вже у лікарні. Отже показання потерпілого про те, що стосовно нього не вчинялись протиправні дії, слід розцінювати як припущення останнього, які повністю спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та протоколів пред`явлення для впізнання, які складені за участі потерпілого, містять його підписи, та у яких відсутні будь-які зауваження з його сторони. Про активну ініціативну участь потерпілого у впізнанні обвинувачених засвідчили в судовому засіданні і свідки, які були залучені як поняті при проведенні таких слідчих дій. Отже в цій частині суд не бере до уваги показання потерпілого ОСОБА_18 .

Невизнання судом таких доказів не впливає на висновки суду щодо визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожного окремо, винуватими у вчиненні інкримінованого їм злочину, оскільки винуватість кожного з обвинувачених окремо у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю інших доказів, ретельно досліджених в судовому засіданні, які визнані судом належними, допустимими, а їх сукупність - достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожного окремо, у вчиненні такого злочину.

Призначаючи кожному обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення обвинувачених до вчиненого, яке полягає у невизнанні кожним обвинуваченим своєї вини, дані, які характеризують їх особи.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_3 судом враховується, що він раніше судимий за вчинення іншого майнового злочину, при цьому вказаний злочин вчинив під час іспитового строку, встановленого йому за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 12.01.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, офіційно не працює, неодружений, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, має постійне місце проживання та місце реєстрації.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_3 покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.186 КК України.

При цьому, судом враховується характер вчиненого кримінального правопорушення, яке полягає у відкритому викраденні чужого майна, той факт, що ОСОБА_3 , продовжив вчиняти корисливі злочини проти права власності, навіть після того, як вже був засуджений за вчинення подібного кримінального правопорушення, і навіть більш того - ОСОБА_3 вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого йому у зв`язку із засудженням за вчинення іншого викрадення чужого майна, систематичність такої поведінки, про що свідчить той факт, що обвинувачений, знову був засудженний за вчинення корисливого злочину в рамках іншого кримінального провадження, що, на думку суду, значною мірою підвищує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, явно не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, та буде таким, що вважатиметься в очах стороннього, незацікавленого спостерігача, занадто м`яким, тобто суперечитиме інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, які вчиняють кримінальні правопорушення направлені проти права власності, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам.

В той же час, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 12.01.2018, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків, за правилами ст.71 КК України.

Водночас судом враховується, і той факт, що 12.12.2022 вироком Вінницького апеляційного суду був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, яке останній не відбув станом на день розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинено ОСОБА_3 до постановлення вироку Вінницького апеляційного суду від 12.12.2022, суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України покарання обвинуваченому призначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Вінницького апеляційного суду від 12.12.2022 року.

При призначенні покарання ОСОБА_2 судом враховується, що він раніше судимий за вчинення іншого майнового злочину, при цьому вказаний злочин вчинив менше ніж через півроку після засудження його 29.05.2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, має постійне місце проживання; не перебуває на обліку у лікаря нарколога, перебуває на обліку у лікаря психіатра, разом з тим, згідно даних висновку судово-психіатричної експертизи №9 від 29.01.2019, у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння та у теперішній час виявляє ознаки «Емоційно-нестійкого розладу особистості, імпульсивного типу» (Е60.30 згідно з МКХ-10) за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру (т. 2 а.с. 113-117).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.186 КК України.

При цьому, судом враховується характер вчиненого кримінального правопорушення, яке полягає у відкритому викраденні чужого майна, той факт, що ОСОБА_2 продовжив вчиняти корисливі злочини проти права власності, навіть після того, як вже був засуджений за вчинення подібного кримінального правопорушення, систематичність такої поведінки, про що свідчить той факт, що обвинувачений, неодноразово знову був засудженний за вчинення корисливих злочинів в рамках кількох інших кримінальних проваджень, що, на думку суду, значною мірою підвищує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, а тому призначення ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, явно не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, та буде таким, що вважатиметься в очах стороннього, незацікавленого спостерігача, занадто м`яким, тобто суперечитиме інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, які вчиняють кримінальні правопорушення направлені проти права власності, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом враховується, що 17.02.2021 Шевченківським районним судом міста Києва ОСОБА_2 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинено ОСОБА_2 до постановлення вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2021, суд вважає необхідним покарання обвинуваченому призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2021 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають судові витрати за проведення судової експертизи №435 від 15.06.2018 у розмірі 290 (двісті дев`яносто) грн. 00 коп.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Також в рамках кримінального провадження 0010282 від 26.09.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2018 року було накладено арешт на сумку синього кольору марки «Tiger», чоловічий одяг, побутові речі, печатки ФОП ОСОБА_18 в кількості 3 шт., документи на ФОП ОСОБА_18 , банківські картки, картки мобільного оператора Київстар, бонусні картки, блок від мобільного телефону, блокнот коричневого кольору, кришку чорного кольору від телефону, гаманець шкіряний коричневого кольору марки «Tailian», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_18 , ключі в кількості 3 шт., флеш-картку 4 Gb Transcend, зарядний пристрій «LDNIO», сумку тканева марки «Golobe», вилучені під час проведення огляду місця події від 26.09.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що арешт на вказане майно накладався з метою збереження речових доказів, таке майно не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначено покарання у виді конфіскації майна - суд приходить до висновку про необхідність скасування вказаного арешту майна, з огляду на закінчення судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання щодо того, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку із внесенням застави відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2018 року, ОСОБА_3 , 02.10.2018 року, було звільнено з-під варти і з того часу щодо нього діє запобіжний захід у вигляді застави.

Під час свого виступу в дебатах, прокурор просив суд постанавляючи обвинувальний вирок звернути внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 заставу в дохід держави. Разом з тим, жодних інших підстав, окрім ухвалення судом обвинувального вироку, у разі прийняття судом відповідного рішення, прокурором заявлено не було.

Суд роз`яснює учасникам кримінального провадження, що положення ст. 182 КПК України передбачають, що застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку виключно в частині майнових стягнень. При цьому, застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі, відомостей, які б свідчили про те, що застава була внесена самим ОСОБА_3 прокурором не надано - суд приходить до висновку, що внесена за ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0010282 від 26.09.2018 року застава не підлягає зверненню в дохід держави.

В той же час, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Разом з тим, враховуючи, що ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту, в ході судового розгляду не було надано відомостей щодо особи, якою було внесено відповідну суму грошей в якості застави, суд позбавлений наразі можливості вирішити питання щодо повернення застави особі, якою було внесено відповідні грошові кошти.

Разом з тим, керуючись положеннями ст. 370 КПК України, враховуючи відсутність відповідних звернень до суду з боку обвинуваченого, його захисника чи заставодавця, у разі якщо заставу було внесено не самим обвинуваченим, в ході судового розгляду даного кримінального провадження по суті, суд вважає за необхідне роз`яснити, що вказані особи мають право після ухвалення даного вироку звернутись до суду з відповідним клопотанням в порядку ст.ст. 182, 537, 539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2021 та покарання, призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 9 (дев`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дати ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_2 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 26 вересня 2018 року по 04 червня 2019 року та строк частково відбутого покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2021 - з 05 червня 2019 року по 27 березня 2023 року із розрахунку день за день.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Згідно вимог ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 12.01.2018 року, та призначити ОСОБА_3 за сукупністю вироків покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.12.2022, та покарання, призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_3 призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дати ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_3 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 26 вересня 2018 року по 02 жовтня 2018 року та строк частково відбутого покарання, призначеного за вироком Вінницького апеляційного суду від 12.12.2022 - з 26 грудня 2022 року по 27 березня 2023 року із розрахунку день за день.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/37261/18 від 02.10.2018 року.

Речові докази:

- Диск CD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- сумку синього кольору марки «Tiger», чоловічий одяг, побутові речі, печатки ФОП ОСОБА_18 в кількості 3 шт., документи на ФОП ОСОБА_18 , банківські картки, картки мобільного оператора Київстар, бонусні картки, блокнот коричневого кольору, гаманець шкіряний коричневого кольору марки «Таіlіаn», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_18 ключі в кількості 3 шт., флеш-картку 4 Gb Transcend, зарядний пристрій «LDNIO», сумку тканева марки «Golobe» - які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_18 - повернути у розпорядження потерпілого;

- блок від мобільного телефону, кришку чорного кольору від телефону, - повернути потерпілому ОСОБА_18 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення:

- судової експертизи №435 від 15.06.2018 у розмірі 290 (двісті дев`яносто) грн. 00 коп.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1