Справа 688/1556/22
№ 1-кп/688/30/23
Ухвала

17 лютого 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Шепетівка заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України, судовий розгляд у якому призначено на 17.02.2023 року.

17.02.2023 року до канцелярії суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження №0000211 від 06.03.2022 року. У вказаній заяві ОСОБА_7 зазначає, що колегія суддів не може продовжувати розгляд справи, оскільки є упередженою, неодноразово приймала рішення про продовження йому запобіжного заходу, у яких містяться суперечливі висновки, внаслідок чого він перебуває під вартою понад 11 місяців. Також, колегія суддів має обвинувальний ухил, оскільки прийняла матеріали кримінального провадження до моменту їх безпосереднього дослідження, була обізнана з показаннями свідків, що давались ними під час досудового розслідування, а тому сформувала ставлення до обвинуваченого та не може бути неупередженою. Водночас, до розгляду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передувало незаконне та безпідставне рішення про залучення для розгляду цього питання захисника з числа захисників Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області, а у подальшому свідоме порушення його права на захист обраним ним захисником. Захисник ОСОБА_8 подав до суду клопотання про неможливість прибуття до суду 01 та 02 лютого 2023 року через перебування на лікуванні та повідомив, що за нормального перебігу лікування, воно завершиться 05.02.2023 року. Незважаючи на це, суд розглянув клопотання прокурора за відсутності захисника ОСОБА_8 за участі призначеного захисника ОСОБА_9 , який не мав конфіденційного спілкування із ним та здійснював його захист формально, не обґрунтовував позицію наявністю у нього міцних соціальних зв`язків, його характеристикою, відсутністю судимості, тощо. Вважає, що дії колегії суддів суперечать нормам КПК України, практиці Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, нею приймаються упереджені, безпідставні та необґрунтовані рішення, що свідчить про її упередженість та відповідно до п .1 ч. 1 ст. 75 КПК України є підставою для відводу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подану заяву про відвід колегії суддів підтримали, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував, вказуючи на її надуманість та безпідставність.

Представник потерпілих ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку прокурора, просив у задоволенні заяви про відвід відмовити через її безпідставність та недоведеність.

Дослідивши доводи заяви про відвід, з`ясувавши думки учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити відвід.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а статтею 76 КПК України передбачено недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (пункти 49, 50) вказував на те, що наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Об`єктивний критерій визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі необхідно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

На переконання колегії суддів, заява обвинуваченого про відвід не містить жодних даних, які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними вище нормами, та обґрунтованих доводів про упередженість суддів.

Незгода учасників кримінального провадження з прийнятими колегією суддів процесуальними рішеннями за результатами розгляду їх клопотань не може слугувати підставою для відводу колегії суддів, бути свідченням браку безсторонності та її упередженості.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 фактично зводяться до формального висновку про порушення його прав як учасника процесу та незгоди з процесуальними рішеннями суду.

Так, обвинувачений посилається на обвинувальний ухил колегії суддів через неправомірне продовження йому запобіжного заходу внаслідок чого він 11 місяців перебуває під вартою.

Вказані доводи заяви є надуманими з огляду на те, що питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядалось судом кожного разу на підставі клопотання прокурора в порядку та строки передбачені КПК України з дотриманнями права на захист. Обвинуваченому та його захисникам щоразу роз`яснювалось право на оскарження ухвал суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу до суду апеляційної інстанції.

В той же час, з 11.07.2022 року таким правом обвинувачений та його захисники скористались лише тричі. При цьому 10.01.2023 року захисник ОСОБА_8 відмовився від апеляційної скарги на ухвалу про продовження запобіжного заходу, 31.01.2023 року апеляційним судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу про відмову у задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу, а ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16.02.2023 року за наслідками апеляційного перегляду ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2023 року залишено без змін, про що в судовому засіданні повідомлено захистом та підтверджено прокурором.

Отже, колегія суддів, приймаючи процесуальні рішення, діяла в межах КПК України.

Не заслуговують на увагу і посилання обвинуваченого про порушення права на захист з огляду на наступне.

В ході судового розгляду кримінального провадження захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 у суді здійснювало два захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

До канцелярії суду 01.02.2023 року прокурором було подано клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, яке також було вручено обвинуваченому та стороні захисту. Вказане клопотання відповідно до вимог КПК України підлягало невідкладному розгляду в судовому засіданні.

Проте, захисник ОСОБА_8 01.02.2023 року в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про неможливість явки до суду на заздалегідь погоджені дати 01.02.2023 року та 02.02.2023 року у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я.

Крім того, в судовому засіданні 01.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від участі захисника ОСОБА_10 , така відмова відповідно до ст. 54 КПК України була прийнята судом.

Оскільки участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, з метою не порушення права ОСОБА_7 на захист ухвалою суду від 01.02.2023 року останньому для проведення окремої процесуальної дії - для розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було залучено захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області.

Призначений центром захисник ОСОБА_9 завчасно прибув до приміщення суду, ознайомився з матеріалами кримінального провадження та клопотанням прокурора, що підтверджується заявами захисника від 01.02.2023 року та 02.02.2023 року, наявними в матеріалах кримінального провадження.

02.02.2023 року захисником ОСОБА_8 надіслано клопотання про відкладення розгляду справи через перебування його на стаціонарному лікуванні, зазначено час орієнтовного лікування при нормальному перебізі хвороби до 05.02.2023 року. Проте, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання захисником не долучено.

Після роз`яснення складу суду, обвинувачений ОСОБА_7 відводу захиснику ОСОБА_9 не заявляв. З огляду на наведене, в порядку передбаченому КПК України, за участі призначеного центром захисника, судом здійснено розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наслідками якого постановлено ухвалу від 02.02.2023 року, роз`яснено право на її оскарження до Хмельницького апеляційного суду.

Такі ж доводи висловлювались захистом при поданні апеляційної скарги на судове рішення, проте не прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, яким залишено без змін ухвалу суду від 02.02.2023 року.

Таким чином доводи обвинуваченого про упередженість суду є надуманими, нічим не підтвердженими.

Також не заслуговують на увагу і доводи про безпідставне долучення судом доказів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, після проголошення вступних промов, визначення колегією суддів обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, 27.10.2022 року в порядку ст. 350 КПК України було вирішено клопотання прокурора про їх долучення разом із письмовим клопотанням про їх дослідження.

Проте, як слідує із його змісту, у них відсутні протоколи допитів свідків і потерпілих, що складені під час досудового розслідування, на що вказував ОСОБА_7 у поданій заяві про відвід. На їх відсутність також звертав увагу прокурор під час вирішення його клопотання. Про долучення прокурором доказів не заперечував і обвинувачений ОСОБА_7 , і його захисник ОСОБА_10 .

Разом з тим, після вступу в справу та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження проти вказаного не заперечував і захисник ОСОБА_8 , після роз`яснення йому складу суду, відводу колегії суддів з даного приводу не заявляв.

Натомість, 08.02.2023 року захисник ОСОБА_8 скористався своїм правом і до безпосереднього дослідження судом письмових доказів подав до канцелярії суду зібрані ним письмові докази із власним клопотанням про їх долучення.

Вищевикладене спростовує твердження ОСОБА_7 про упередженість колегії суддів і в цій частині.

Отже, наведені обвинуваченим ОСОБА_7 доводи не містять правових підстав для відводу колегії суддів, ґрунтуються на суб`єктивних переконаннях останнього, не підтверджені жодним належним та обґрунтованим доказом.

Оскільки при розгляді заяви про відвід не встановлені обставини, передбачені ст.ст. 75, 76 КПК України, що виключають участь суддів в кримінальному провадженні, а також які викликають сумнів у їх неупередженості, у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 371, 372 КПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.

Повний текст ухвали проголошений о 09 год. 10 хв. 20 лютого 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3