гСправа № 358/945/22 Провадження № 1-кп/358/35/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Богуславського районного суду Київської області кримінальне провадження за № 0000962 від 30.08.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, особа, яка має 2 групу інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2022, близько 15 години 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Миру в с. Бородані в напрямку від с. Дибинці до с. Синиця в межах Богуславського територіальної громади Обухівського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив необережність, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, здійснив виїзд за межі проїзної частини, а саме на праве по напрямку його руху узбіччя, де допустив зіткнення з перешкодою у вигляді стовбура дерева.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-медичної експертизи №180/Е від 30.09.2022 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому тім`яної кістки праворуч, багатоуламкові переломи обох кісток лівого передпліччя і хронічна субдуральна гематома. Описані ушкодження утворились від дії тупого/их, предмету/ів, по давності можуть відповідати строку і обставинам, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (лінійний перелом тім`яної кістки зправа).

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 б), д), та 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погодився з встановленими фактичними обставинами. Зазначив, що 29.08.2022, близько 15 години 00 хвилин, керував автомобілем марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався по вулиці Миру в с. Бородані в напрямку від с. Дибинці до с. Синиця Обухівського району Київської області з власної необережності не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, здійснив виїзд за межі проїзної частини, а саме по правій стороні виїхав на узбіччя, де зіткнувся з деревом. Все відбулося миттєво. В результаті даної ДТП пасажирка автомобіля ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Наслідки ДТП є великою моральною травмою для його родини. Просив суворо не карати, врахувати що він сам є інвалідом 2 групи, на його утриманні перебуває дружина та потерпіла ОСОБА_4 , яка є його тещою, якій потрібен постійний догляд та лікування, оскільки вона є особою похилого віку, хворіє та потребує стороннього догляду і допомоги. Додатково зазначив, що з початку війни він проживає разом із дружною у її матері, потерпілій ОСОБА_4 після аварії всі справи по домогосподарству, прибирання та посадки городу, приготування їжі та інші господарські справи виконує він разом з дружиною, потерпіла дуже задоволена їхньою підтримкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого тяжкого необережного злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий , має постійне місце реєстрації, проживає як внутрішньо переміщена особа та території Богуславської ОТГ, за місцем тимчасового проживання характеризується з позитивної сторони, є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку діяння, а також наслідки, що настали, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Однак, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, є особою з інвалідністю 2 групи, враховуючи, що обвинувачений та потерпіла ОСОБА_4 є членами однієї сім`ї, наслідки, що настали після дорожньо-транспортної пригоди є великою моральною травмою для його родини , оскільки шкода в даному випадку заподіяна, в найбільшій мірі, родині самого обвинуваченого, а тому призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, в даній справі, буде становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також судом враховано позицію потерпілої, висловлену в клопотанні про закінчення розгляду справи без її участі, яка просила не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки вона перебуває на матеріальному утриманні у обвинуваченого ОСОБА_5 , який є її зятем. Просила також не позбавляти ОСОБА_5 права керування транспортними засобами, оскільки обвинуваченому потрібен автомобіль для господарських робіт за місцем проживання, забезпечення життєдіяльності в родині, так як право керуванням автомобілем має лише він. Також щомісячно вона із ОСОБА_5 їздять до медичних закладів на лікування та обстеження, оскільки є особами з інвалідностями та потребують постійного лікування.

Враховуючи зазначені конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, думку прокурора, висловлену в судових дебатах щодо застосування ст. 75 КК України, та не позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, позицію потерпілої, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Приймаючи рішення про можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд бере до уваги те, що фактично на утриманні ОСОБА_5 знаходиться його дружина та потерпіла ОСОБА_4 . В судовому засіданні було встановлено, що один раз в місяць потерпілій ОСОБА_4 необхідно проводити обстеження, для призначення і отримання медичних препаратів, які необхідні для її лікування. Громадським транспортом ОСОБА_4 , у зв`язку із її віком та станом здоров`я перевозити не виявляється можливим. У зв`язку з цим ОСОБА_4 потрібно перевозити власним транспортом, для чого необхідне право на керування транспортними засобами. У разі позбавлення обвинуваченого цього права він не зможе забезпечити належний медичний догляд і лікування ОСОБА_4 .

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 3226 грн. 44 копійки.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 3 (три) роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запроваджений згідно ухвали слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 31.08.2022 арешт на транспортний засіб автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити у останнього, як у власника майна.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 3226 (три тисячі двісті двадцять шість) грн. 44 коп. (Висновок експерта №СЕ-19/111-22/35591-ІТ від 16.09.2022, Висновок експерта №СЕ-19/111-22/38514-ІТ від 28.09.2022 (розрахунковий рахунок Київського НДЕКЦ МВС України 0011, МФО899998 ГУ ДКСУ у Шевченківському районі міста Києва, код ЄРДПОУ 37995466) код надходження 24060300 «інші надходження»).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Богуславський районний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий суддя ОСОБА_1