Справа № 541/780/23
Провадження № 1-кс/541/284/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 13.03.2023 року до ЄРДР за № 0000286 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородського окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , та велосипедом марки «Водан», власником якого є ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 до початку судового засідання подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник автомобіля ОСОБА_4 та особа, у фактичному користуванні якої знаходився автомобіль ОСОБА_6 , та власник велосипеда ОСОБА_5 , сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились.

Від ОСОБА_6 до початку судового засідання надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 13.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2023 близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кирила Осьмака у напрямку від перехрестя з вул. Павлика до с. Яреськи в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області, в районі АЗС «Автотранс», допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який рухався по вул. Кирила Осьмака в попутному напрямку та в подальшому здійснював маневр повороту ліворуч.

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, перелому тім`яної кістки, забійної рани голови, закритого перелому обох кісток правої гомілки. Із зазначеними тілесними ушкодженням ОСОБА_5 госпіталізований до Миргородської лікарні інтенсивного лікування.

13.03.2023 року здійснено огляд місця події - вулиці Кирила Осьмака, що в сел. Шишаки Шишацької ТГ Миргородського району Полтавської області, в ході якого оглянуто та вилучено з

місця події автомобіль марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , та велосипед марки «Водан», власник якого ОСОБА_5 .

Вилучені в ході огляду місця події: автомобіль марки «ВАЗ-21063», д. н. з. НОМЕР_1 та велосипед марки «Водан», направлено для зберігання на територію сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № З Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: сел. Шишаки, вул. Небесної Сотні, 8.

Як зазначено прокурором, дані транспортні засоби мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 13.03.2023р. вилучений автомобіль марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 та велосипед марки «Водан» визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000286 від 13.03.2023 р.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначений автомобіль та велосипед є майном, що може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також несе у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідають критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою збереження речового доказу, вважаю за необхідне клопотання задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000286 задовольнити.

Накласти арешт на майно: автомобіль марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та який знаходився у користуванні ОСОБА_6 , та велосипед марки «Водан», власником якого є ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1