Справа № 128/3585/20
Провадження №11-кп/801/201/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11 січня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 301 КК України.

Ухвалою цього суду від 11 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_13 , його особу, який є громадянином іншої держави, на час затримання не був працевлаштований на території України, не мав постійного законного джерела доходів, тричі засуджувався на території іншої держави, та те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, клопотання прокурора задовольнити частково - обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги мотивує тим, що прокурор не довів наявність ризиків та обставин, які дають підстави суду вважати, що ОСОБА_13 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а суд не взяв це до уваги як і не врахував всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України мають значення для продовження запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти її задоволення, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При розгляді клопотань про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

У відповідності до вимог ст.177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали та продовжують існувати. Зокрема, існує ризик незаконного впливу на свідків, оскільки вони ще не допитані в судовому засіданні, також існує ризик вчинення іншого злочину, оскільки обвинувачений є громадянином іншої держави, на час затримання не був працевлаштований на території України, не мав постійного законного джерела доходу, є тричі судимий на території Австрії за вчинення умисних злочинів, один з яких за підроблення документів та двічі за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, крім того, існує ризик переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення покарання, що йому загрожує у разі визнання його вини.

Також суд взяв до уваги, що відносно ОСОБА_7 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває інший обвинувальний акт у вчиненні ним нових епізодів кримінальних правопорушень. передбачених ч.5 ст. 301 та ч.3 ст. 149 КК України.

Отже, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Доводи захисника, що містяться в апеляційній скарзі, про те, що ч.5 ст. 301 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_13 , на даний час виключена з Кримінального кодексу України є безпідставними, оскільки вирішення питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого є повноваженнями суду першої інстанції.

Рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 11 січня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на строк 60 днів, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4