Справа № 569/2899/16-к
Провадження № 1-кп/565/5/23
У Х В А Л А

29 березня 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 02 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року в провадження судді Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 02 липня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

30 листопада 2022 року за вх.№ЕП-1819 та 10 лютого 2023 року за вх.№589 обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про скасування запобіжного заходу, в якому просить скасувати застосований відносно нього на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2015 року запобіжний захід у вигляді застави та повернути заставодавцю ОСОБА_6 внесену нею заставу в сумі 97440,00 грн. До вказаного клопотання ОСОБА_4 долучив заяву заставодавця ОСОБА_6 про повернення внесеної нею на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2015 року застави за ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та, з викладених у клопотанні підстав, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання через безпідставність.

За результатами розгляду клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, перелік яких наведений в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається зі змісту ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2015 року, судом при визначенні розміру застави відносно ОСОБА_4 були враховані визначені ст.178 КПК України обставини, враховано ступінь тяжкості висунутої ОСОБА_4 підозри та даних, що характеризують його особу. При цьому, при застосуванні запобіжного заходу, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину та встановив розмір застави в обсязі, визначеному ч.5 ст.182 КПК України.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_4 у клопотанні про скасування запобіжного заходу про те, що він в період дії застави жодного разу не вчиняв дій, направлених на переховування від органів слідства, з`являвся на всі виклики суду, не вчиняв будь-яких позапроцесуальних дій у даному кримінальному провадженні, то суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року на обвинуваченого ОСОБА_4 було накладене грошове стягнення в розмірі 2102,00 грн. за неявку у судове засідання без поважних причин, ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований привід за неявку у судове засідання без поважних причин, 24 травня 2022 року, під час підготовчого судового засідання, обвинувачений ОСОБА_4 самовільно залишив зал судових засідань, та звертає увагу, що саме визначений слідчим суддею розмір застави має достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, забезпечувати його належну процесуальну поведінку в цьому кримінальному провадженні.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, то суд зазначає, що вказані обставини були враховані слідчим суддею при постановленні ухвали від 04 липня 2015 року.

Також обвинувачений ОСОБА_4 вказує на те, що застава втратила свою правову сутність у зв`язку з закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, застава віднесена до запобіжних заходів, які, в свою чергу, є складовою частиною заходів забезпечення кримінального провадження.

Частинами 1-3 ст.182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Частина 7 ст.42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Зазначені обов`язки підозрюваного (окрім обов`язків, визначених в п.2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

У свою чергу ст.194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 ст.194 КПК України визначає умовами покладення таких додаткових обов`язків, по-перше, - обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і, по-друге, - доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу при наявності визначених в ч.5 ст.194 КПК України умов.

Частиною 7 ст.194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків згідно ст.194 КПК України.

Отже, вказана в ст.182 КПК України мета забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків не пов`язана лише з тими обов`язками, які визначені в ст.194 КПК України і застосовуються додатково до запобіжного заходу, а охоплює більш широке їх поняття, яке поглинається ч.7 ст.42 КПК України.

Тому ототожнення обвинуваченим цих обов`язків із запобіжним заходом і твердження про те, що із закінченням їх дії втрачає чинність обраний запобіжний захід, суд вважає помилковим. Так само не відповідає дійсності твердження захисту про те, що застава забезпечує тільки обов`язки, покладені судом, адже ч.1 ст.182 КПК України використовує термінологію «з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків» і не уточнює, що вони повинні бути покладені саме судом.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, встановлено підстави і умови повернення застави. Вона повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо не була звернена в дохід держави.

Крім того, аналіз положень ст.ст.182,194,196,197,199,203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч.5 ст.194 цього Кодексу обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Окремо, суд звертає увагу на зміст ч.8 ст.182 КПК України, відповідно до якої, застава звертається в дохід держави у випадках: 1) невиконання обов`язків заставодавцем; 2) якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки; 3) якщо підозрюваний, обвинувачений порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки.

Таким чином, застава забезпечує добросовісну процесуальну поведінку та виконання обов`язків: 1) заставодавця; 2) підозрюваного, обвинуваченого в частині явки до суду (віднесено до обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України, тобто покладених на нього нормами КПК); 3) підозрюваного, обвинуваченого в частині виконання обов`язків, покладених на нього ухвалою суду при застосуванні запобіжного заходу (за їх наявності).

Окрім цього, суд також приймає до уваги те, що внесення за обвинуваченого застави було правом, а не обов`язком третьої особи, а сам факт її внесення означає, що розмір застави не є надмірним для заставодавця.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та заставодавця ОСОБА_6 в частині того, що застава втратила свою правову сутність у зв`язку зі спливом строків, на які на обвинуваченого ОСОБА_4 було покладено обов`язки, визначені ст.194 КПК Україні, а також того, що запобіжний захід не забезпечує жодного досягнення дієвості провадження, судом відхиляються.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу, а також заява заставодавця ОСОБА_6 про повернення застави задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.350 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченогоОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу, відмовити.

У задоволенні заяви заставодавця ОСОБА_6 про повернення застави, відмовити.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Повний текст ухвали складений та оголошений 03 квітня 2023 року о 16 год. 15 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1