Справа № 405/7037/22
провадження № 1-кс/405/3384/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника - адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , в порядку 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обгрунтування якої зазначив, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.01.2022 у справі №310/10016/19 (кримінальне провадження №0004873, судове провадження №1-КП/310/80/2022) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 1,6 ч.2 ст.115 КК України. На момент ухвалення вироку вироку ОСОБА_4 згідно раніше обраного відносно нього запобіжного заходу утримувався під вартою в СІЗО м. Запоріжжя. Відповідно до вироку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили. Конкретний строк дії такого запобіжного заходу у днях, тижнях або місяцях вироком суду не визначений. В межах встановленого ч.2 ст.395 КПК України 30-денного строку вирок суду був оскаржений в апеляційному порядку захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом міста Запоряжжя ОСОБА_7 . У своїй скарзі адвокат просив вирок суду першої інстанції скасувати та визначити ОСОБА_4 невинуватим у вчиненні усіх інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Апеляційна скарга була направлена адвокатом на адресу суду першої інстанції, який постановив вирок, поштою - рекомендованим листом №884 (копія поштового чеку додається). Згідно відомостей відстеження поштових відправлень на сайті ДП «Укрпошта» в мережі Інтернет назване рекомендоване відправлення отримане Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 07.02.2022. за вказаних обставин вирок суду відносно ОСОБА_4 законної сили не набрав. З того часу до 24.02.2022 жодних відомостей про рух справи ані захисник, ані ОСОБА_4 не отримувли.

24.02.2022 почалося повномаштабне вторгнення військ Російської Федерації на територію України, внаслідок якого вже 26.02.2022 м. Бердянськ було окуповане, що унеможливило передачу матеріалів справи з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Через складну безпекову ситуацію обвинуваченого ОСОБА_4 було етаповано до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», де він утримується до сьогодні.

У зв`язку з тривалою відсутністю інформації щодо призначення поданої ним апеляційної скарги на вирок суду до розгляду в Запорізькому апеляційному суді, адвокат ОСОБА_7 звернувся з відповідним запитом до суду апеляційної інстанції та отримав інформацію, що дана справа (№ 310/10016/19) разом з поданою ним апеляційною скаргою адвоката до Запорізького апеляційного суду не надходила. Тобто матеріали справи, скоріше за все, так і залишилися в суді першої інстанції у м. Бердянська Запорізької області на тимчасово окупованій території.

Не маючи відомостей про долю поданої ним ще у лютому 2022 року апеляційної скарги та сподіваючись пришвидшити процес перегляду справи в апеляційному порядку, 16.08.2022 р. адвокат ОСОБА_7 повторно подав аналогічну за змістом апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її подачу.

Цього разу свою апеляційну скаргу він адресував Дніпровському апеляційному суду, оскільки за час, що минув, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 10.03.2022 р. № 4/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

08.09.2022 р. на адресу адвоката електронною поштою надійшла копія ухвали Дніпровського апеляційного суду про повернення поданої ним апеляційної скарги на адресу Томаківського районного суду Дніпропетровської області у зв`язку з невиконанням судом першої інстанції вимог ст. 397 КПК України, а саме ненаправленням на адресу суду апеляційної інстанції разом з самою апеляційною скаргою також і матеріалів кримінального провадження.

Після повернення апеляційної скарги з Дніпровського апеляційного суду до Томаківського районного суду Дніпропетровської області останній повідомив адвокату листом № 01-11/260/2022 від 11.10.2022 р. (копія додається), що після усунення недоліків 11.10.2022 р. контрольне провадження за цією апеляційною скаргою було цим судом направлено до Дніпровського апеляційного суду для подальшого розгляду по суті.

09.11.2022 р. адвокат ОСОБА_7 звернувся із запитом наадресу Дніпровського апеляційного суду з проханням про надання інформації щодо дати судового розгляду поданої ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 апеляційної скарги.

У відповідь на запит 14.11.2022 р. на адресу адвоката ОСОБА_7 від Дніпровського апеляційного суду надійшла копія ухвали від 10.11.2022 р. про повернення йому його апеляційної скарги (копія додається) через те, що Дніпровський апеляційний суд не може розглядати її по суті через те, що на підставі розпорядження голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 р. «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» підсудність справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області визначено вже за Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, тоді як підсудність справ Запорізького апеляційного суду залишається незмінною. Крім того, у даній ухвалі судом також акцентовано увагу на необхідності розгляду в апеляційному порядку ще первісно поданої адвокатом 04.02.2022 р. апеляційної скарги, яка ще по суті не розглянута.

За таких обставин адвокат ОСОБА_7 17.11.2022 р. втретє звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду відносно ОСОБА_4 , так само з клопотання про поновлення строку для її подачі - цього разу вже до Запорізького апеляційного суду, як вказано в згаданій ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 10.11.2022 р., через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя.

В подальшому адвокатом ОСОБА_7 від Жовтневого районного суду міста Запоріжжя отримано два листи - № 01/35/2022 від 17.11.2022 р. та № 03/137/2022 від 23.11.2022 р. (копії додаються), з яких вбачається, що матеріали кримінального провадженні відносно ОСОБА_4 в цьому суді відсутні і до нього не надходили, а тому на адресу Запорізького апеляційного суду цим судом разом із поданою адвокатом апеляційною скаргою направлені лише певні контрольні певні матеріали в 1-ому томі на 31 аркуші. Але навіть ці матеріали були повернуті Запорізьким апеляційним судом назад до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя разом із супровідним листом № 04-28/2346/22 від 30.11.2022 р. (копія додається).

Захисник вказує, що розгляд поданої адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 апеляційної скарги по суті за таких обставин об`єктивно не є можливим через відсутність в судах необхідних для цього матеріалів самого кримінального провадження як об`єкта дослідження.

При цьому неможливість розгляду судом даної апеляційної скарги унеможливлює набрання вироком відносно обвинуваченого ОСОБА_4 законної сили, наслідком чого є те, що він вже понад 11 місяців утримується під вартою не в порядку відбування призначеного судом кримінального покарання, що регулюється Кримінально-виконавчим кодексом України та Розділом VIII КПК України, а в порядку попереднього ув`язнення в межах правового режиму запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що регулюється Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Розділом ІІ КПК України.

Захисник вказав, що внаслідок описаних вище подій на даний час з незалежних від обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника обставин склалася така ситуація, що строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою знаходиться поза межами судового контролю з боку будь-якого з судів України, оскільки в жодному з судів, які перебувають під контролем Держави Україна, матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на підставі яких його засуджено, відсутні, і, відповідно, жоден суд не може вирішити питання щодо дії в часі запобіжного заходу, обраного відносного нього ще у січні 2022 року.

У зв`язку з викладеним захисник скаргу підтримав, просив задовольнити, вважав, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги, надав суду копію вироку Бердянського міськрайонного суду від 11.01.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, вказав, що у березні 2022 року ОСОБА_4 у зв`язку з військовими діями, які проходять на території України задля збереження життя і здоров`я евакуйовано з Державної установи «Вільнянська УВП (№11) Запорізької області до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Дослідивши скаргу та додані до матеріали, заслухавши доводи захисника, обвинуваченого та прокурора, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду від 11.01.2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 1,6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, за ч.2 ст.п.1,6 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Крім того, у березні 2022 року ОСОБА_4 евакуйовано з Державної установи «Вільнянська УВП (№11) Запорізької області до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч.5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно з ч. 1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Отже, не зважаючи на факт неявки у судове засідання представника Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», з урахуванням положень ст. 28 КПК України слідчий суддя ухвалив здійснити невідкладний розгляд даної скарги.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» на підставі вироку Бердянського міськрайонного суду від 11.01.2022 року, в якому вказано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 залишено без змін. Разом з тим, слідчим суддею не встановлено, що вказаний вирок набрав законної сили.

Таким чином, розглянувши скаргу захисника про звільнення ОСОБА_4 з-під варти в порядку ст.206 КПК України, слідчим суддею зазначається, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» відповідно до вироку Бердянського міськрайонного суду від 11.01.2022 року, який на день розгляду даної скарги не набув чинності, а прокурор у судовому засіданні довів наявність правових підстав для тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою (позбавлення особи свободи), тому слідчим суддею вбачаються підстави для відмови у задоволенні даної скарги.

Керуючись ст. 206, 369-372, 376 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , в порядку 206 КПК України - відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1