Номер провадження: 11-кп/813/768/23
Справа № 521/4250/21, 1-кп/521/522/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 січня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні №0000187, внесеному до ЄРДР 01.10.2020 року, №0000015, внесеному до ЄРДР 05.01.2021 року, №0000019, внесеному до ЄРДР 14.01.2021 року, №0000030, внесеному до ЄРДР 25.01.2021 року, №0000096, внесеному до ЄРДР 04.03.2021 року, №0000204, внесеному до ЄРДР 21.04.2021 року, №0000427, внесеному до ЄРДР 27.07.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України;

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 січня 2023 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів.

Розмір застави, у сумі 49 620 гривень, визначеної ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.07.2022 року стосовно ОСОБА_6 залишено без змін.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі ризику переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити обрану міру на більш м`яку, не пов`язану з триманням під вартою.

Обвинувачений посилається на незаконність оскарженої ухвали, зважаючи на те, що судом незаконно продовжено дію найсуворішого запобіжного заходу, ризики, на які посилається прокурор, необґрунтовані та недоведені, не враховано його міцни соціальні зв`язки, а саме наявність зареєстрованого місця проживання де він проживає з сестрою та матір`ю, які потребують його допомоги; ризики, які б могли слугувати підставою для продовження строку його тримання під вартою відсутні; понад рік він перебуває під вартою, чим порушені його право на розумні строки розгляду справи.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадження №0000187, внесене до ЄРДР 01.10.2020 року, №0000015, внесене до ЄРДР 05.01.2021 року, №0000019, внесене до ЄРДР 14.01.2021 року, №0000030, внесене до ЄРДР 25.01.2021 року, №0000096, внесене до ЄРДР 04.03.2021 року, №0000204, внесене до ЄРДР 21.04.2021 року, №0000427, внесене до ЄРДР 27.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як вбачається з обґрунтованих висновків суду, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні продовжують існувати доведені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- зважаючи на обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України, у разі доведеності вини обвинуваченого останньому можуть призначити максимальне покарання до 5 років, характер вчинення злочинів, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_6 може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного прибутку та стабільного джерела доходу, натомість, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, в рамках пред`явленого обвинувачення, має місце ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вдатися до спроб вчинення інших злочинів з корисливих мотивів.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду встановлено не було.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Апеляційний суд відхиляє посилання обвинуваченого стосовно наявності у нього міцних соціальних зав`язків, а саме того, що він має зареєстроване місце проживання, де він проживає з матір`ю та сестрою, які потребують його допомоги, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо нездатності суду забезпечити дотримання розумного строку судового процесу апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Водночас ч. 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів об`єднаних кримінальних проваджень №0000187, внесеного до ЄРДР 01.10.2020 року, №0000015, внесеного до ЄРДР 05.01.2021 року, №0000019, внесеного до ЄРДР 14.01.2021 року, №0000030, внесеного до ЄРДР 25.01.2021 року, №0000096, внесеного до ЄРДР 04.03.2021 року, №0000204, внесеного до ЄРДР 21.04.2021 року, №0000427, внесеного до ЄРДР 27.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК України, на думку апеляційного суду, не дають підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено принцип розумності строку розгляду справ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 січня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні №0000187, внесеному до ЄРДР 01.10.2020 року, №0000015, внесеному до ЄРДР 05.01.2021 року, №0000019, внесеному до ЄРДР 14.01.2021 року, №0000030, внесеному до ЄРДР 25.01.2021 року, №0000096, внесеному до ЄРДР 04.03.2021 року, №0000204, внесеному до ЄРДР 21.04.2021 року, №0000427, внесеному до ЄРДР 27.07.2021 року, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 КК, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3