Номер провадження:1-кп/521/1697/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2023 року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, запровадженого відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, та продовженого Указом Президента України від 12.08.2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного етану в Україні» від 15.08.2022, з 23.08.2022 строком на 90 діб, проживаючи на підставі договору оренди від 20.08.2022 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у кімнаті комунальної квартири АДРЕСА_3 , під час законного перебування у приміщенні кімнати за вищевказаною адресою, у невстановлений час 02.09.2022, перебуваючи на законних підставах у кімнаті комунальної квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, реалізуючи свій кримінально протиправний намір на заволодіння майном власника кімнати ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету заволодіти в незаконний спосіб майном останньої, реалізувати його третім особам, отримати за це грошові кошти та обернути їх на власну користь, розуміючи, що його дії є непомітними для власника майна та третіх осіб, оскільки ОСОБА_4 перебував на місці злочину наодинці, тобто діючи таємно, викрав телевізором марки «LED SUMATO 32HTS01» та покинув місце злочину, тим самим отримав можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 6119 гривень 10 копійок.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, передбачена ч.4 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненt в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що дійсно за вказаних обставин та у зазначений період часу орендував кімнату у потерпілої за вказаною адресою. Він втратив документи та намагався їх повернути за винагороду, оскільки коштів не мав, то вирішив закласти телевізор потерпілої, який знаходився у кімнаті. Попросив свого знайомого віднести телевізор до ломбарду, знайомий не знав, що телевізор він взяв у потерпілої без її дозволу. В подальшому телевізор був проданий за 3000 грн., кошти витратив на свої потерби. Потерпілій про це не казав, вона виявила відсутність телевізора вже пізніше. Просив врахувати його щире каяття та те що зробив для себе відповідні висновки. Цивільний позов визнає у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності,свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Потерпілою заявлено позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди у сумі 6119,10 грн.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, , судових витрат, цивільного позову та допитом обвинуваченого.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то він раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України,не працює, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває. Негативної характеристики стосовно обвинуваченого суду не надано.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення та потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України .
Враховуючи особу обвинувавеного, обставини справи, намір обвивначсеного працювати та відшкодовувати матеріальну шкоду, суд проиходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого визначено до 28.01.2023 року.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 755,12 грн.
В кримінальному провадженні заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальної шкоди у сумі 6119,10 грн., який підлягає задоволенню, оскільки під час судового розгляду позовні вимоги були доведені.
Керуючись ст. ст. 124, 128, 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1, п.п.2,3 ч.3 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 16.01.2023 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 6119,10 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 6119,10 грн. (шість тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 06 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 755,12 грн.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1