Справа № 344/3737/23
Провадження № 1-кс/344/1665/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 , звернувся в суд із зазначеною скаргою, прохає визнати бездіяльність посадових осіб ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 28.02.2023, а також зобов`язати посадових осіб Івано-Франківської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 та надати витяг заявнику.

Сторони будучи повідомленими, в засідання не прибули, проте через канцелярію суду начальником сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 подано письмове заперечення на скаргу та просив відмовити у її задоволенні, оскільки положення ч.3 ст. 306 КПК України передбачають, що відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а скаржник виклав суть скарги у її тексті та прохав про розгляд без його участі, отож з огляду вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проаналізувавши та дослідивши зміст скарги та надані докази, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

При цьому, системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зі скарги вбачається, що 28.02.2023 ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення шляхом її відправлення на електронну поштову скриньку. Скаржник зазначає, що в поданій заяві йшлося про внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 384 КК України. Після цього, жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин та здійснення досудового слідства даним органом досудового розслідування не вчинялося.

В той же день, 28.02.2023, аналогічним шляхом ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення шляхом її відправлення на електронну поштову скриньку. Із заяви вбачається, що в ній йшлося про внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 384 КК України, вона є ідентичною (за виключенням адресата звернення заяві що направлялася в ГУНП). Після цього, жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин та здійснення досудового слідства Івано-Франківською обласною прокуратурою не вчинялося.

У зв`язку з цим скаржник просив визнати бездіяльність посадових осіб ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 28.02.2023, а також зобов`язати посадових осіб Івано-Франківської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 від 28.02.2023 та надати витяг заявнику в указаний в заяві спосіб.

Як зазначено у скарзі та не спростовано органом досудового розслідування, станом на даний час відомості за вищевказаною заявою до ЄРДР не внесено, однак зі змісту заяв від 28.02.2023 не є зрозумілим хто на думку заявника вчинив злочин.

Слідчий суддя зазначає таке.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування..

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Частина 1 статті 214 КПК України є нормою процесуального права, яка покликана забезпечити застосування норм матеріального права в найбільш оптимальному порядку.

Частина ж 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а одним із завдань кримінального провадження згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України є забезпечення, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, кримінальне правопорушення, як соціальне явище, характеризується сукупністю таких обов`язкових ознак: 1) суспільна небезпечність діяння; 2) кримінальна протиправність; 3) караність; 4) винність.

При цьому, ч. 2 ст. 11 КК України передбачає, що не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином будь-яке діяння вважається кримінальним правопорушенням тільки тоді, коли йому притаманна сукупність всіх чотирьох обов`язкових ознак, відсутність хоча б однієї з них, не відносить діяння до кримінальних правопорушень. При цьому, суспільна небезпечність, як обов`язкова ознака кримінального правопорушення, є самостійною та достатньою підставою, яка виступає індикатором початку застосування процесуальної норми, а саме ч. 1 ст. 214 КПК України, а отже заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення повинна містити у собі перелік мінімально допустимих ознак (ознаку), які дозволяють відрізняти їх від будь-яких інших заяв чи повідомлень, не тільки за формою, але й за змістом.

При цьому норма процесуального права, самостійно, без підпорядкування суті нормі матеріального права, діяти не може, оскільки в такому випадку порушується логічний зв`язок ієрархічного правого регулювання та втрачається квінтесенція призначення процесуальної норми.

Наведене узгоджується із сталими правовими позиціями касаційного суду.

Так, висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013 року, зазначає «…і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань».

Позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 30.09.2021 (справа №556/450/18) проголошує: «Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі порушення прав скаржника не доведено, в його заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину не наведено, а відтак внесення відомостей до ЄРДР буде передчасним.

Такого ж висновку дотримується і Івано-Франківський апеляційний суд. Так, у правових позиціях Івано-Франківського апеляційного суду, в ухвалі від 26 липня 2022 року в справі № 344/8419/22 провадження № 11-сс/4808/236/22 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду вказала, що суд повинен тільки встановити, що заява про правопорушення містить достатні дані для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та дозволяє встановити попередню правову кваліфікацію вчиненого правопорушення. При цьому, заявник особисто несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про правопорушення, що зобов`язує його посилатись тільки на обставини, які відповідають дійсності.

Оскільки із заяви не вбачається, що вона містить достатні дані для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та не дозволяє встановити відповідну попередню правову кваліфікацію вчиненого правопорушення, тобто заява скаржника не відповідає наведеним вище вимогам, на які акцентує увагу суд апеляційної інстанції, а тому поза розумним сумнівом відсутні достатні правові підстави для задоволення скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18).

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1