Справа № 203/4549/22
Провадження № 1кп/201/559/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000725 від 10.11.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, маючої базову середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2015 року (більш точний час встановити у ході досудового розслідування не видалось за можливе), перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи в своєму паспорті громадянина України, серійний номер НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2007 року в Жовтневому РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області передбаченої п. 8 Положення «Про паспорт громадянина України» фотокартки по досягненню 25-річного віку, з метою оновлення відомостей про себе в банківській установі, у ОСОБА_2 , раптово виник злочинний умисел направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а саме вищевказаного паспорту громадянина України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 25 жовтня 2015 року (більш точний час встановити у ході досудового розслідування не видалось за можливе), ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи вимоги ч. 7 розділу І «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992, на третій сторінці паспорту громадянина України самостійно вклеїла фотокартку та залишила на ній відтиск круглої монети номіналом 50 копійок у своєму паспорті громадянина України, серійний номер НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2007 року в Жовтневому РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, тим самим підробивши офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Далі, не зупиняючись на досягнутому, 25 жовтня 2015 року (більш точний час встановити у ході досудового розслідування не видалось за можливе), ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи вимоги ч. 7 розділу І «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992, на четвертій сторінці паспорту громадянина України, у графі, яка заповнюється співробітником органу, де було здійснено вклеювання фотокартки, власноруч нанесла запис «Жовтневому РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області Жовтневым РО Криворож. ГУ УМВС Украины Днепропетровской обл. 27 жовтня/ октября 2015» та залишила відтиски круглої монети номіналом 50 копійок у свій паспорт громадянина України, серійний номер НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2007 року в Жовтневому РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, тим самим підробивши офіційний документ який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/104-22/36112-ДД від 18.11.2022, бланк паспорта громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальним елементам захисту встановленого зразку аналогічним бланкам паспортів громадянина України, що перебувають в офіційному обігу на території України.

До первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені зміни: фотокартка на 3-й сторінці паспорта вклеєна саморобним способом з порушенням вимог, що пред`являються до внесення відповідних даних до паспортів громадянина України; відбиток круглої гербової печатки на 4-й сторінці паспорта нанесений саморобним способом, а саме за допомогою аверсу монети Національного банку України номіналом 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 жовтня 2022 року (більш точний час встановити у ході досудового розслідування не видалось за можливе), ОСОБА_2 маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме паспорту громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2007 року в Жовтневому РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області, прийшла до відділу обслуговування громадян «Паспортний сервіс» м. Дніпрі, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 10 з метою обміну паспорта громадянина України у зв`язку з його непридатністю до використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, цього ж дня, ОСОБА_2 перебуваючи за вищевказаною адресою, звернулась до головного спеціаліста відділу обслуговування громадян м. Дніпро достовірно знаючи про те, що паспорт громадянина України виданий на її ім`я підроблений, після чого надала останній паспорт громадянина України на своє ім`я з метою обміну паспорта громадянина України у зв`язку з його непридатністю до використання, чим використала підроблений нею документ шляхом пред`явлення.

За результатами проведеної перевірки, заступником відділу оформлення документів управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було виявлено, що на третій та четвертій сторінках вищевказаного паспорту було внесено зміни, у зв`язку з чим вказаний документ направлено до Дніпровського районного управління поліції.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/104-22/36112-ДД від 18.11.2022, бланк паспорта громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальним елементам захисту встановленого зразку аналогічним бланкам паспортів громадянина України, що перебувають в офіційному обігу на території України.

До первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені зміни: фотокартка на 3-й сторінці паспорта вклеєна саморобним способом з порушенням вимог, що пред`являються до внесення відповідних даних до паспортів громадянина України; відбиток круглої гербової печатки на 4-й сторінці паспорта нанесений саморобним способом, а саме за допомогою аверсу монети Національного банку України номіналом 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_2 , кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

За сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_2 вчинила кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано:

- письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 від 24.11.2022 року щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява підписана у присутності захисника ОСОБА_4 .

За результатами дослідження змісту заяви, обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідає її внутрішній волі, а її процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України, а саме як підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем, та використання завідомо підробленого документа, відповідно, вірно.

Кримінальні правопорушення за ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України, згідно ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Тому суд призначає наступне покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 358 КК України - вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції її від суспільства, а тому вважає, що обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи обвинуваченій зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженої таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення її та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Судові витрати в розмірі 1510,24 грн за проведення експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 358 КК України - вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1510,24 гривень.

Речові докази:

- паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після проведення експертизи поміщено до експертного пакету № 5681632 та передано на зберігання до камери схову ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п. 35), - після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1