Справа № 703/3645/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла Черкаської області, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та на постанову про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні СВ ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000065 від 13.10.2022 за ч. 1 ст. 143 КК України 1960 року від 13.10.2022 за його заявою від 09.09.2021.

02.02.2022 ним було подано клопотання старшому слідчому ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про визнання його в якості потерпілого в кримінальному провадженні та внесенні в ЄРДР відповідної інформації.

17.03.2023 старшим слідчим ОСОБА_4 ОСОБА_3 було вручено постанову від 06.02.2023 про відмову в задоволенні клопотання, з чим він не згоден, оскільки порушуються його права, які повинні захищатися державою.

Вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що він, будучи клієнтом ВАТ «Ощадбанк» перевів кошти самостійно з безготівкового рахунку «Вітязь», директором якого він є на рахунок ВАТ «Ощадбанк» на розрахункову книжку, яка належить теж ОСОБА_3 , рахунок якої відкритий у відділенні ВАТ «Ощадбанк», але доступу до якого йому банк не надає, як і інформації по його рахунку, а тому тільки він може бути потерпілим у кримінальному провадженні.

Зазначає, що йому як клієнту ВАТ «Ощадбанк» була завдана незаконними діями керівництва ВАТ «Ощадбанк» м. Сміла привласненням грошових коштів в сумі 30 000 000 грн, фактично матеріальна шкода, так і моральна шкода, яка полягає в тому, що керівництво ВАТ «Ощадбанк» протягом свого існування здійснювали наклеп відносно нього, не сприймали до уваги його зауваження, вимоги та прохання, поширювали серед міста плітки про стан його психічного здоров`я, чим спричинили йому незручної у спілкуванні з іншими людьми, значні хвилювання.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з підстав, зазначених у ній та просив її задовольнити з викладених підстав.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 пояснила, що 02.02.2023 до неї надійшло клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, яке нею було розглянуто та винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 06.02.2023. Вказану постанову ОСОБА_3 було направлено засобами поштового зв`язку. Однак, 17.02.2023 ОСОБА_3 прийшов в фойє відділку поліції та вимагав, щоб слідчий розглянула його клопотання від 02.02.2023 про залучення його в якості потерпілого, вона намагалась в присутності працівників поліції вручити «нарочно» копію постанови про відмову в задоволенні клопотання від 06.02.2023, однак ОСОБА_3 відмовлявся її отримати, погрожував, підвищував голос, скандалив. І лише після того як начальник слідчого відділу його заспокоїла, то від неї ОСОБА_3 отримав вказану постанову. Свою постанову вважає обґрунтованою та винесеною з дотриманням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_3 не є потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки дане питання щодо повернення коштів ОСОБА_3 з «Ощадбанку» вже було предметом розгляду цивільної справи, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2022 року вказане рішення залишено без змін. Також зауважила, що відповідно до ст. 40 КПК України саме вона, як слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, вона є самостійною у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Просила в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000065 від 13.10.2022 за ч. 1 ст. 143 КК України 1960 року.

02.02.2023 до ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

06 лютого 2023 року старшим слідчим СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 вказане клопотання було розглянуто та винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим враховує наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Зі змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим від 06.02.2023 вбачається, що слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 вказала, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про факт завданої заявнику шкоди, оскільки заявник залишається в статусі свідка, відсутні підстави для надання йому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що питання щодо повернення коштів ОСОБА_3 з «Ощадбанку» в сумі 30 000 000 грн вже було предметом розгляду цивільної справи, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2022 року вказане рішення залишено без змін.

ОСОБА_3 був допитаний в якості свідка 14.11.2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом вказаних норми, дізнавач, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтовуючи скаргу, заявник у тексті скарги вказує, на те, що окрім іншого, йому завдана моральна шкода яка виражається у моральних стражданнях, що не є підставою для задоволення скарги та визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Водночас, розглядаючи заявлені вимоги скаржника слід зауважити, що відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З аналізу положень норм ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим.

З огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають стороні кримінального провадження право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони кримінального провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі.

Варто звернути увагу, що відповідно до ст. 40 КПК саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 55, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні та на постанову про відмову у визнанні потерпілим - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1