Справа № 569/4591/23
УХВАЛА

16 березня 2023 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що за обґрунтованою версією органу досудового розслідування вбачається, що не пізніше другої декади травня 2022 року (більш точний час і дату не вдалося встановити), перебуваючи на території м. Маріуполь Донецької області, будучи громадянкою України та поліцейською помічником дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України, з особистих мотивів, у порушення вимог нормативно-правових актів України, не дотримуючись присяги поліцейського, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацювала з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію м. Маріуполь Донецької області, забезпечивши становлення і зміцнення окупаційної влади РФ шляхом вступу до лав підконтрольного їй «МВД ДНР», тим самим надаючи їм безпосередню допомогу на шкоду Україні.

Так, 03.03.2023 ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні такого злочину (09.03.2022 в газеті «Урядовий Кур`єр» № 48 розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_5 для вручення їй повідомлення про підозру. Крім цього, аналогічні повідомлення про виклик та саме повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковані 09.03.2023 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй злочину, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме:

повідомленням Донецького управління ДВБ НП України про виявлення факту вчинення ОСОБА_5 , протоколом огляду за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

протоколами допиту свідків: ОСОБА_6 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_7 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_8 від 23.02.2023; ОСОБА_9 від 27.02.2023;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків: ОСОБА_6 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_7 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_8 від 23.02.2023; ОСОБА_9 від 27.02.2023;

протоколами огляду інтернет-ресурсу за участі свідка ОСОБА_6 від 26.07.2022 та від 19.12.2022; ОСОБА_7 від 28.07.2022 та від 20.12.2022; ОСОБА_8 від 23.02.2023; ОСОБА_9 від 27.02.2023;

протоколом огляду інтернет ресурсу за участі спеціаліста ОСОБА_10 від 21.09.2022;

матеріалами виконаних доручень слідчого оперативними підрозділами, зокрема Донецького управління ДВБ НП та відділом протидії кіберзлочинам в Рівненській області, УСБУ в Рівненській області;

іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за скоєння якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Окрім цього, підозрювана ОСОБА_5 має у своїй власності певну кількість об`єктів рухомого майна (транспортних засобів), а саме:

марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ;

марки «УВН», д.н.з. НОМЕР_3 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Відповідно до практики застосування судами конфіскації майна Верховного суду України від 19.09.2000 року, при повній конфіскації вилучається в натурі й звертається у власність держави все майно, належне засудженому на праві власності, а також його частка в спільній з іншими особами власності.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000799 від 22.09.2022 ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає спеціальну конфіскацію майна та додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна.

Водночас, підозрювана ОСОБА_5 може контактувати з будь-якими особами, у тому числі за допомогою різних видів зв`язку, тощо з метою переоформлення довіреними їй особами на підставі довіреності чи шляхом використання підроблених документів, або в інший спосіб не одного разу зазначеного майна на інших осіб у вищевказаних цілях.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 131 Кодексу заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до вимог ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже злочин, які досліджуються у цьому провадженні прямо дають підстави для застосування такого виду конфіскації.

Забезпечення стороною обвинувачення конфіскації майна та спеціальної конфіскації можливе у випадку накладення на нього арешту задля запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Водночас, цими актами законодавства передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, слід врахувати, що попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно із забороною ним розпоряджатися, користуватися та відчужувати, яке належить на праві приватної власності підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ;

марки «УВН», д.н.з. НОМЕР_3 , 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1