Справа № 308/9785/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/46/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі слідчий), погодженого прокурором, у кримінальному провадженні №0000572, відомості про кримінальне правопорушення в якому 27.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , із 21 год 00 хв. по 07 год 00 хв. наступної доби та з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; заборона покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими особами, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до 23.02.2023 включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 24 січня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, та ч. 1 ст. 263 КК України, - придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінують ОСОБА_7 є тяжким, а саме шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє 02.06.2022 Ужгородським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, тобто він усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання у випадку засудження; існує ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , свідків, інших підозрюваних, шляхом умовляння, підкупу тощо для зміни ними показань на його користь. Крім цього, ОСОБА_7 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може вступати у поза процесуальні відносини зі свідками, які будуть встановлені, тим самим схиляти їх до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких; існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється, оскільки будучи на волі, він і надалі матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, як самостійно, так із іншими співучасниками у провадженні. Слідчий у клопотанні вказує і на те, що згідно з довідкою про судимість від 07.11.2022, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, востаннє на підставі вироку суду від 02.06.2022 Ужгородського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, і під час іспитового строку підозрюється у вчиненні нових кримінальних правопорушень. Вказаний факт свідчить про відсутність у підозрюваного бажання стати на шлях виправлення та вказує на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчиняти нові кримінальні правопорушення. Окрім того слідчий у клопотанні зазначає, що інший, більш м`який, запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Просить клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України. При розгляді клопотання слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, і за які, згідно з санкцією вказаної статті може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Також, санкція ч. 1 ст. 263 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Разом із тим слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання не доведено наявність ризику продовжити кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється. Наявність ризику продовження кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_7 підозрюється, недоведено, оскільки стороною обвинувачення жодним чином неумотивовано на підставі та у зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення дійшла до вказаних переконань, враховуючи що всі обставини та події кримінального правопорушення, висновки експертиз, по якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 мали місце до такого повідомлення про підозру. При цьому, від дати події кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному та дати повідомлення про підозру, пройшло понад два місяці, відомостей про те, що за вказаний проміжок часу підозрюваним вчинено інше кримінальне правопорушення чи продовжено вчинення кримінального правопорушення, в якому його підозрюють у судовому засіданні стороною обвинувачення не надано. В ухвалі також вказується на те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а на даний час обґрунтовано підозрюється за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, що вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому існує ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя також дійшов висновку, що ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні не доведений, оскільки стороною обвинувачення не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_7 вже намагався або буде намагатися в майбутньому безпосередньо, або через довірених осіб здійснювати вплив на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні, у судовому засіданні доказів для обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний має на меті застосовувати вплив відносно потерпілих, які проживають за межами Закарпатської області, та свідків, про яких саме взагалі не зазначається в клопотанні, сторонами надано не було. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя також дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двадцяти двох епізодів вказаних кримінальних правопорушень за доволі короткий період часу (з березня по серпень), 21 з яких є тотожними кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 190 КК України. Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, діяння вчинив у період іспитового строку. Стверджує, що на момент розгляду клопотання завдані ОСОБА_7 збитки потерпілим не відшкодовано. Слідчим суддею не взято до уваги відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки він ніде не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, його матеріальний стан є незадовільним. Просить враховувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

На ухвалу слідчого судді також була подана апеляційна скарга захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_28 , однак 13.03.2023 до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_28 про залишення поданої ним апеляційної скарги без розгляду, а тому така апеляційним судом не розглядається.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавали; прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 27.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000572, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється Ужгородською окружною прокуратурою.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_28 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами обшуку від 25.07.2022, огляду від 30.07.2022, допиту потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , підозрюваного ОСОБА_30 , на підставі яких 23.01.2023 винесено повідомлення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч. 3 ст. 190 та ч. 1 ст. 263 КК України. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наявність цих ризиків підтверджуються тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі доведення його вини - позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше судимий, офіційно не працює.

Апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про недоведеність ризиків продовження ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що стороною обвинувачення жодним чином неумотивовано на підставі та у зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення дійшла до вказаних переконань, враховуючи що всі обставини та події кримінального правопорушення, висновки експертиз, по якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 мали місце до такого повідомлення про підозру, а від дати події кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, та дати повідомлення про підозру, пройшло понад два місяці, відомостей про те, що за вказаний проміжок часу підозрюваним вчинено інше кримінальне правопорушення чи продовжено вчинення кримінального правопорушення, в якому його підозрюють у судовому засіданні стороною обвинувачення не надано. Також слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_7 вже намагався або буде намагатися в майбутньому безпосередньо, або через довірених осіб здійснювати вплив на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, у судовому засіданні доказів для обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний має на меті застосовувати вплив відносно потерпілих, які проживають за межами Закарпатської області, та свідків, про яких саме взагалі не зазначається в клопотанні, сторонами надано не було.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання і відомості, які б характеризували його з негативної сторони, відсутні.

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 години по 07 годину наступної доби із застосуванням електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону і доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настанню яким не зможе запобігти обраний щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двадцяти двох епізодах вказаних кримінальних правопорушень за доволі короткий період часу (з березня по серпень), 21 з яких є тотожними кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 190 КК України, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, відбував покарання з випробуванням, не має міцних соціальних зв`язків, оскільки ніде не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, його матеріальний є незадовільним, на момент розгляду клопотання збитки потерпілим, завдані ОСОБА_7 не відшкодовано.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі прокурора не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; заборона покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими особами, які причетні до даного кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 23.02.2023.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000572, відомості про кримінальне правопорушення в якому 27.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних заходів контролю, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 із 21 год 00 хв по 07 год 00 хв наступної доби та з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків до 23.02.2023 включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: