Номер провадження: 11-сс/813/461/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2022 року, щодо:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця провінції Чжецзян КНР, громадянина Китайської Народної Республіки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину.

27.02.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

01.03.2023 року старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 01.04.2023 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Захисник вказує, що ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокурором не доведені, не враховано даних про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики та сім`ю, він не мав і не має наміру переховуватись від слідства та суду, оскільки одразу після ДТП перебував на лікуванні, а в подальшому самостійно та добровільно з`являвся до слідчого та надавав покази, в яких визнав свою провину. Захисник звертає увагу, що підозрюваний покинув він територію України до повідомлення йому про підозру, та лише з причини військової агресії Російської Федерації, тобто не переслідував мету ухилитись від слідства, а відразу після того, як на території Одеській області ситуація стабілізувалася, він добровільно повернувся в Україну та невідкладно самостійно прибув до органів поліції.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри.

Водночас апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є невмотивованим та необґрунтованим, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; вчинення незаконного впливу на потерпілого та свідків; можливим спробам іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Однак, апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.ст.177, 182, 183 КПК.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 178 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Положення ст.ст.177, 178 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були враховані слідчим суддею.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею належним чином не обґрунтоване.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації та проживає в м. Одесі, має роботу.

Поза увагою слідчого судді залишився той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 фактично не мав наміру переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки після вчинення ДТП, а саме 04.01.2022 року, перебував на амбулаторному лікуванні до 07.02.2022 року, а після виписки з лікарні перебував на амбулаторному лікуванні, з огляду на отримані травми, в результаті ДТП.

24.02.2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України, від Консульства КНР підозрюваний ОСОБА_8 , який на той час ще не був у статусі підозрюваного, отримав повідомлення про необхідність покинути територію України, задля збереження життя, та за допомогою своїх співвітчизників, разом зі своєю дитиною, 01.03.2022 року покинув територію України. З матеріалів судової справи вбачається, що лише 30.05.2022 року орган досудового розслідування заочно повідомив ОСОБА_8 про підозру, тобто після того, як останній, з метою збереження свого життя та дітей покинув територію України.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 без будь-якого примусу, після повідомленням Консульством КНР про біль-менш спокійну обстановку на території м. Одеси та прилеглих областей, добровільно повернувся на територію України, самостійно з`явився до слідчого та 18.02.2023 року отримав повідомлення про підозру. Далі, підозрюваний самостійно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В суді апеляційної інстанції прокурор не заперечувала вказаних фактів.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що підозрюваний не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик можливого переховування підозрюваного суд вважає не доведеним.

У судовому засіданні апеляційного суду захисником надано нотаріально посвідчену копію пояснень батьків загиблої ОСОБА_11 (дружина ОСОБА_8 ), в якій зазначено, що ОСОБА_12 (батько загиблої) немає жодних матеріальних та моральних претензій до підозрюваного та просить не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей.

Вказані обставини свідчать про фактичну відсутність ризику можливого тиску підозрюваного на потерпілих.

Не доведеними визнає колегія суддів твердження слідчого та прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним інших дій, що можуть перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, оскільки з матеріалів судової справи не вбачається, що підозрюваний вчиняв будь-які дії, які могли б перешкодити розслідуванню даного кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів враховує повідомленням прокурора про те, що органом досудового розслідування завершене досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та обвинувальний акт направлений до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Апеляційний суд також враховує клопотання Консульства КНР про надання можливості забезпечення належного лікування ОСОБА_8 після отриманих тяжких травм в результаті ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені апеляційним судом обставини свідчать про необґрунтованість доводів клопотання про існування в такому ступеню ризиків, які на даний час слугують підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.

Скасовуючи оскаржену ухвалу та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та той факт, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне обрати відносно останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, мінімальні ризики якого є у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд першої інстанції на стадії судового розгляду даного кримінального провадження, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, а також буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочинів, з її правом на утримання своєї родини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу скасування ухвали слідчого судді, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2022 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2022 року,.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в період з 21:00 год. до 06:00 год. наступної доби, але з можливістю залишати житло у разі оголошення повітряної тривоги чи іншої небезпеки для життя та здоров`я підозрюваного.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися з м. Одеси, без дозволу суду;

-здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, який надає право на в`їзд та виїзд з території України;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворийта накладене грошове стягнення..

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у виді домашнього арешту становить до 20.05.2023 року, але не пізніше розгляду питання щодо запобіжного заходу під час підготовчого провадження в суді першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для виконання в частині контролю за виконанням домашнього арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4