ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8223/16 Номер провадження 11-кп/814/1181/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представника потерпілої захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0003349за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 22 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, несудимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст.119 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він 20 серпня 2016 року приблизно о 12 год., перебуваючи за столиком біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_11 , в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вбив через необережність потерпілого, нанісши останньому один удар долонею по обличчю.

Виправдовуючи ОСОБА_9 , суд першої інстанції зазначив, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують його винуватість у вчиненні вбивства ОСОБА_11 через необережність.

При цьому суд вказав, що показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 носять загальний характер, а протокол за наслідками слідчого експерименту з участю обвинуваченого та висновки експерта №560/2, №560/3 та №560/4 не дають підстав для встановлення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Водночас місцевий суд не прийняв до уваги висновок судового експерта №560/3 від 23 вересня 2016 року щодо відповідності показань свідка ОСОБА_14 під час слідчого експерименту механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, оскільки свідок не був допитаний судом.

Крім того, суд вирішив, що протокол за наслідками проведення слідчого експерименту від 18 жовтня 2016 року складений з порушеннями вимог п.1 ч.3 ст.104 КПК України, а доданий DVD-R диск не є оригінальним примірникомтехнічного запису слідчої дії, яка до того ж проведена в приміщенні Кременчуцького міжрайонного бюро СМЕ, а не на місці події.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 та ухвалити новий, яким засудити його за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки обмеження волі.

Водночас, прокурор вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

При цьому не погоджується з критичною оцінкою судом показань свідка ОСОБА_12 , у якого відсутні підстави обмовляти когось з учасників конфлікту та який бачив, що саме після удару ОСОБА_9 потерпілий втратив свідомість, впав на землю і помер.

Зазначає, що свідок ОСОБА_12 підтвердив, що після нанесення ОСОБА_14 потерпілому декількох ударів до того, як останнього ударив ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжував спілкуватись та ознак погіршення самопочуття не проявляв.

Звертає увагу, що під час судового розгляду кримінального провадження суд, всупереч вимогам ст.285 КК України, не роз`яснив ОСОБА_9 правових підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність скасування вироку суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, пояснення представника потерпілого, обвинуваченого і його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що передбачено п.2, п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до приписів ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до ст. 94 КПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені приписи закону при ухваленні вироку місцевим судом не дотримано.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд дійшов до висновку, що докази, надані стороною обвинувачення, є недостатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_11 через необережність.

Також суд зазначив, що ряд наданих прокурором доказів він не бере до уваги.

Такі висновки суду не містять належного аналізу сукупності доказів спростованого обвинувачення і є передчасними.

Відповідно до приписів ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення причин смерті, а також тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Згідно з ч.1 ст.356 цього Кодексу, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

За змістом закону, умовами допиту експерта у суді є, по-перше, проведення ним у даному кримінальному провадженні судової експертизи та, по-друге, попереднє дослідження ним висновку в ході судового розгляду.

Підставою для виклику експерта для допиту в суді є необхідність роз`яснення даного ним висновку. Тобто, предметом допиту експерта є саме його висновок.

Як вбачається з матеріалів провадження, судово-медичну і додаткову експертизи трупа потерпілого проводила експерт ОСОБА_15 .

Враховуючи, що під час дослідження були виявлені тілесні ушкодження різних груп та ступеню тяжкості, одні з яких знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, а інші не знаходяться у такому зв`язку, місцевий суд визнав за необхідне допитати експерта в суді.

Проте, всупереч наведеним вимогам закону, суд з метою роз`яснення висновків судового експерта ОСОБА_15 допитав у судовому засіданні експерта ОСОБА_16 , який у цьому провадженні досліджень не проводив і висновків не складав.

Крім того, суд вказав, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 носять загальний характер та не можуть підтвердити обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга прокурора містить вагомі та належним чином аргументовані доводи щодо неправильної, на думку прокурора, оцінки показань цих свідків.

Зокрема, в апеляційній скарзі прокурора наголошено, що свідок ОСОБА_12 вказував, що саме після удару ОСОБА_9 потерпілий втратив свідомість та впав на землю і помер.

В той же час, відповідно до висновків судово-медичних експертиз №560 та №560/2 причиною смерті ОСОБА_11 є крововиливи під м`яку мозкову оболонку, які утворилися від закритої черепно-мозкової травмивнаслідок одноразової дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, яким не виключено могла бути кисть руки, стиснута в кулак.

При чому, як вказує експерт, після отриманих таких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не міг здійснювати самостійні дії, кричати, пересуватися, чинити опір, тощо, а проміжок часу, під час якого він міг жити обчислюється декількома секундами.

Більше того, сам обвинувачений підтвердив наявність конфлікту з потерпілим через собаку, внаслідок чого ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_11 рукою в ділянку голови.

Місцевий суд не навів переконливих аргументів, які б надавали розумне пояснення таким встановленим обставинам, та обмежився формальним посиланням на те, що досліджені докази не дають підстав для встановлення складу злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

Крім того, суд у мотивувальній частині вироку вказав, що не приймає до уваги висновок судового експерта №560/3від 23 вересня 2016 року щодо відповідності показань свідка ОСОБА_14 під час слідчого експерименту механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, оскільки свідок не був допитаний судом.

При цьому судом не було встановлено підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання цього доказу недопустимим і залишено поза увагою правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №740/3597/17, відповідно до якого показання та протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Також суд прийшов до помилкових висновків, що відсутність оригінального примірника відеозапису слідчого експерименту та проведення його у приміщенні бюро судово-медичної експертизи ставить під сумнів результати слідчої дії.

Адже ніхто не оспорює достовірності відображення слідчої дії на наданих суду записах, тому сам факт долучення до матеріалів провадження копії запису, зафіксованому на оптичному диску, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом.

Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучені до матеріалів провадження DVD-R диски з відеозаписами слідчих дій були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді у виді файлів.

Отже, записаний на оптичний диск електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Таким чином, суд кожний доказ проаналізував ізольовано один від одного, хоча приписи ст.94 КПК України зобов`язують суд оцінювати сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з призначенням нового судового розгляду.

Також слушними є доводи прокурора про необхідність перевірки підстав для застосування приписів ст.49 КК України, оскільки відповідно до п.3 ч.1 цієї статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, яким на підставі ст.12 КК України є кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 цього Кодексу.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити обставини, що мають значення для вирішення питання допустимості доказів, належним чином розглянути питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 407, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4