ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7201/17
Провадження № 11кп/818/101/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Валки Харківської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 рокуу кримінальному провадженні, внесеному 01 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000494, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добеле, Латвія, громадянина України, пенсіонера Збройних сил України, інваліда війни 3 групи безстроково, учасника бойових дій, працюючого науковим співробітником науково-дослідного відділу Наукового центру Повітряних сил Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_6 :

- на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 7430 (сім тисяч чотириста тридцять) грн. 35 коп.; на відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнатдцять тисяч) грн.

- на користь держави, процесуальні витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 416/16 від 24.06.2016 року 3958 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 20 коп., за проведення судової автотехнічної експертизи № 424/17 від 29 05 2017 року 1186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 44 коп., всього 5144 (п`ять тисяч сто сорок чотири) грн. 64 коп.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 01.05.2016 року, близько о 07.15 год., керуючи технічно справним автомобілем DAEWOO SENS", р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Бучми м. Харкова зі сторони пр. Тракторобудівників в напрямку вул. Гвардійців Широнінців зі швидкістю приблизно 50 км/год.

В процесі руху по вказаній вулиці, в районі будинку № 32, ОСОБА_6 змінив напрямок свого руху ліворуч у бік зустрічної смуги, чим грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автобусом «I-VAN А07А1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Бучми у зустрічному йому напрямку зі сторони вул. Гвардійців Широнінців в напрямку пр. Тракторобудівників.

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілій пасажиру автобусу «I-VAN А07А1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я у вигляді трьохлодижечного перелому правого голіностопного суглоба з підвивихом правої стопи.

Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками і виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем DAEWOO SENS", проявив неуважність, не впевнився в безпеці своїх дій і змінив напрямок свого руху ліворуч, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автобусом «I-VAN А07А1», під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному йому напрямку, що спричинило вищевказані наслідки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду стосовно ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду, викладених у оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновком судово медичної експертизи № 605-А/16 від 06.05.2016 року зазначено, що у потерпілої є тілесні ушкодження, які могли утвориться під час ДТП, однак конкретно тілесні ушкодження не встановлені.

Вказує на порушення прав обвинуваченого на захист, оскільки судове засідання 22.07.2020 року проведено без участі другого захисника ОСОБА_10 .

Зазначає, що суд першої інстанції при наявності підстав для закриття провадження не закрив його, чим порушив вимоги ч.2 ст.412 КПК України.

Також посилається на те, що обвинувачений незаконно був оголошений у розшук, оскільки він не переховувався від суду, а перебував у хворого батька, 1934 р.н. У зв`язку з чим вважає, що ухвала суду про розшук та вирок суду підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково підтримав та просив закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст.49, п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнити його від кримінальної відповідальності. В іншій частині просив не розглядати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню в частині закриття кримінального провадження, як просив обвинувачений в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів виходить з наступного.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке було скоєне ним 01 травня 2016 року.

На час вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та постановлення районним судом вироку, положення ст.12 КК України та ст.49 КК України діяли в редакції Законів N 4025-VI від 15 листопада 2011 року та N 1183-VIIвід 8 квітня 2014 року відповідно.

Однак, на час перегляду 19.01.2023 року в апеляційному порядку вироку суду першої інстанції, положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачувався ОСОБА_6 , згідно з нормами ст. 12 КК України (в редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до положень ст. 49 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Таким чином в даному випадку після внесення змін до вказаних статей поліпшується становище ОСОБА_6 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК України та ст. 49 КК України, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.04.2019 року до обвинуваченого застосовувався привод в судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року задоволене клопотання прокурора та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

В травні 2019 року обвинувачений звертався до суду з заявою про припинення його розшуку та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, однак особисто до суду не з`явився.

22 липня 2020 року ухвалою суду поновлене провадження у справі та припинено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з його явкою до суду.

Ухвала суду Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та оголошено обвинуваченого ОСОБА_6 у розшук є законною та обґрунтованою, підстав для скасування колегія суддів не вбачає, а стороною захисту не надано переконливих доказів на спростування.

Таким чином, за умови факту ухилення ОСОБА_6 від суду, строк давності для

звільнення його від кримінальної відповідальності застосовується згідно з приписами ч.2 ст.49 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), такий строк для нього становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку.

В своєму клопотанні в ході судового розгляду в суді першій інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності і закрити кримінальне провадження.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ч.1 ст.417, п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок та звільнити ОСОБА_6 від кримінальності відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.2 ст.49 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника, підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпіла ОСОБА_11 не позбавлена процесуальної можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 405, 407, 417,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3