Ухвала

26 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 757/13315/20-к

провадження № 51 - 3363 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ОСОБА_4 не погоджується з вироком місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_5 і просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412-414 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Натомість, зміст касаційної скарги захисника зводиться до його незгоди з наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказів, яким він дає власну оцінку, вказує на неповноту досудового слідства та судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, захисник в своїй скарзі констатує недотримання органами обвинувачення вимог КПК при проведенні слідчих дій, а саме пред`явлення особи для впізнання та слідчих експериментів, однак не обґрунтовує, як саме вони могли вплинути чи вплинули на допустимість отриманих доказів, а також на законність судових рішень.

Також, захисник зазначає, що судами було порушено право ОСОБА_5 на захист, однак не обґрунтовує в чому саме полягало таке порушення.

Оскаржуючи недотримання апеляційним судом вимог, передбачених ст. 419 КПК, яка передбачає надання відповідей на усі доводи апеляційної скарги, захисник не вказав яким доказам не була надана оцінка апеляційним судом та які доводи, враховуючи зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду в частині доводів апеляційної скарги сторони захисту, залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.

Так, за змістом статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Однак, вказуючи у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник своїх тверджень належним чином не обґрунтовує та не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для скасування судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3