Справа №: 486/1602/21 Провадження № 1-кс/486/80/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ, Миколаївської області заяву судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000171 від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10.04.2023 до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000171 від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України.

Мотивами заявленого самовідводу є те, що обвинуваченим ОСОБА_4 були заявлені судді ОСОБА_5 відводи з мотивацією недовіри йому по іншим справам, які були у нього в провадженні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 заяву було розподілено судді ОСОБА_1 .

У судове засіданні суддя ОСОБА_5 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій повідомив, що відповідно до ст. 81 КПК України, надавати будь-які пояснення з приводу заявленого самовідводу не бажає, а мотивація самовідводу викладена у заяві, яку він оголосив у судовому засіданні.

У судове засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій відмовився від обов`язків захисника обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинуваченим ОСОБА_4 до суду було надіслано заяву, відповідно до якої він просив розглянути заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 без участі захисника.

У судове засадіння не з`явились потерпілий ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 , хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні суддя поставила на обговорення питання щодо самовідводу з огляду на те, що її помічником з 02 вересня 2022 року є ОСОБА_9 , яка є донькою обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому з 07 червня 2022 року ОСОБА_9 була секретарем судового засідання Южноукраїнського міського суду Миколаївської області. Тобто, ОСОБА_9 є працівником Южноукраїнського міського суду Миколаївської області протягом 10 місяців, а саме: з 07.06.2022, яку прийнято на роботу адміністрацією суду.

Крім того, суддя не зможе розглянути відвід слідчого судді ОСОБА_5 через те, що Миколаївським апеляційним судом розглядається апеляційна скарга про закриття кримінального провадження № 0000132, яке внесено до ЄРДР 18.05.2017, за статтями 375, 376 КК України, за фактом видачі головою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 персональних даних судді ОСОБА_1 без правових на те підстав.

До того ж, суддею ОСОБА_1 неодноразово повідомлялося про тиск голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 щодо неї. Адміністрація Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, головою якого є суддя ОСОБА_5 , протягом 2020-2022 років свідомо та навмисно перешкоджала у відправленні правосуддя, а саме: не забезпечувала суддю ОСОБА_1 секретарем судового засідання.

За результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів, складеного 22 серпня 2018 року, на відповідність займаній посаді суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 набрав за тестування 49,5 балів, за практичне - 51,5 балів. На засіданні ВККСУ в 2019 році голова суду став погано себе почувати, в результаті чого справу було відкладено. Суддя ОСОБА_5 і досьогодні продовжує відправляти правосуддя доброчесно, користуючись тим, що ВККСУ не працює. Зборами суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у 2020 році суддя ОСОБА_5 був повторно обраний головою суду, за якого віддала голос суддя ОСОБА_10 .

На сьогодні в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області працює 3 судді та 26 працівників апарату суду.

Враховуючи, що суд не може виносити з приводу аналогічної ситуації різні рішення, а саме: в одній справі відвести суддю від розгляду справи за участю працівників апарату суду, суддів та їх близьких родичів; а в іншій - розглядати справу та ухвалювати рішення; маємо судові рішення стосовно відводів та самовідводів кожного із суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справах щодо працівників апарату суду, суддів та їх близьків родичів.

Порядок розгляду самовідводу суддею ОСОБА_5 змінюється в залежності від його правової позиції. Як приклад, у кримінальному провадженні № 0000080 від 13.07.2022 (справа № 475/1118/22, провадження №1-кп/486/79/2023), за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України; в якому потерпілим є його син, суддя самовідвівся від розгляду справи своєю ухвалою.

Таким чином, в Южноукраїнському міському судді Миколаївської області єдність судової практики щодо вирішення самовідводу у кримінальних провадженнях суддею ОСОБА_5 є різноманітною в залежності від ступеня спорідненості.

У судовому засіданні учасники справи не заперечували проти розгляду заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід без участі потерпілого та його захисника та проти заявленого самовідводу судді ОСОБА_1 .

Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, з принципу верховенства права, та вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку: саме ухвалою судді.

Текст статей 80, 81, 82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбаченими статтями 75-79 КПК України, зобов`язаний заявити самовідвід.

Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова «відводу» не зазначає слово «самовідвід». Тому зміст ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.

Положенням КПК України механізм правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено, як і порядок його вирішення.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає (принаймні жодного разу не згадує своїми нормами) такого процесуального документу, як «заява про самовідвід». Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.

З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України «Про судоустрій і статус суддів». З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися при перегляді судового рішення вищим судом.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю, у тому числі з боку інших суддів, є неприпустимим.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно із пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тому з метою дотримання положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню, відповідно до ст. 9 Конституції України, статтями 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду заяви про відвід, суддя вважає за доцільне відвестися від її розгляду.

Право на справедливий суд є складовою верховенства права. Довіра до судової влади формується з дій і рішень конкретних суддів. Громадськість оцінює роботу судів за їх судові рішення. Коли суспільство бачить, що судові процеси відкриті, що в суді є рівність і змагальність сторін: саме тоді з`являється довіра до суду. Оскільки запити суспільсва на справедливість, особливо зараз, в умовах війни, є надвзичайно високими, тому судді зобов`язані це усвідомити.

Із держави не знімається обов`язок забезпечити право громадян на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в тому числі і в період воєнного стану.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінили варіанти, визначила наслідки розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_5 під її головуванням, із застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд, і заявила самовідвід з власної ініціативи.

Учасники процесу мають право знати чому справу передано іншому судді чи суду. Це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, статтями 1, 8, 9, 10, 75, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 у розгляді заяви судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000171 від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України (справа № 486/1602/21, провадження № 1-кс/486/80/2023).

Передати заяву судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000171 від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України (справа № 486/1602/21, провадження № 1-кс/486/80/2023) до секретаріату суду для здійснення автоматизованого розподілу справ між суддями на підставі ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1