Справа № 346/4611/22
Провадження № 1-в/346/302/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , за участю: прокурора: ОСОБА_3 , а також представника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4 та засудженого: ОСОБА_5 , які приймали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; місце народження та проживання: АДРЕСА_1 ),

по об`єднаному кримінальному провадженні, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108, №0000101, №0000318 в якому ОСОБА_5 вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року, визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених частиною 1 статті 125, статтею 126-1, частиною 1 статті 185 КК України, та призначено покарання із врахуванням частини 1 статті 70 та 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців,

в с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 , звернувся до суду із вказаним поданням, до якого додав матеріали особової справи засудженого (а.с.1-8, а.с.1-89 особова справа).

Позиції учасників провадження.

Аргументи представника колонії. Вироком суду, який набрав законної сили, засудженого визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за сукупністю злочинів та вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Але, засуджений вже відбув більше ніж дві третини строку покарання, призначеного йому судом, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тому засудженого, умовно-достроково, слід звільнити від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, що складає 11 місяців та 20 днів.

Позиція засудженого. Підтримав представника колонії.

Аргументи прокурора. Додані до подання колонії докази вказують на те, що засудженого можна звільнити від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі.

Оцінка суду.

Частина 2 статті 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Разом з цим, частиною 1 статті 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Але частиною 2 і пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України уточнюється, що умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також за умови (якщо засуджений відбуває покарання за вчинений умисний тяжкий злочин), що засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року (який набрав законної сили 02 січня 2020 року) ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України та на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням протягом одного року (а.с.22-23 частини І особової справи).

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року (який набрав законної сили 13 липня 2020 року) ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125, статтею 126-1, частиною 1 статті 185 та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів та вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі (а.с.4-9 частини І особової справи засудженого).

При цьому строк відбування покарання, правильно рахується колонією, зокрема з 11 червня 2020 року - дати його фактичного затримання і взяття під варту для приведення вироку до виконання (а.с.4-9, 24 частини І особової справи засудженого).

І наразі, засуджений ОСОБА_5 продовжує відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, і фактично він вже відбув дві третини призначеного йому покарання.

При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 125, статті 126-1, частини 1 статті 185 КК України, а також частини 1 статті 263 КК України і статті 12 КК України та з урахуванням змісту зазначених вироків, покарання ОСОБА_5 було призначено за вчинення ним кримінальних проступків (частина 1 статті 125, частина 1 статті 185), нетяжкого злочину (стаття 126-1) та умисного тяжкого злочину (частина 1 статті 263).

Тому суд погоджується з учасниками провадження у тому, що колонією доведений факт того, що засуджений ОСОБА_5 , станом на дату розгляду подання судом, дійсно фактично відбув вже більше ніж дві третини строку покарання, призначеного йому судом, в тому числі й за вчинений ним умисний тяжкий злочин.

Як вже вказувалось судом вище, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване виключно, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Через, що суд враховує і положення частини 1 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд відзначає, що з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

І тому суд відзначає, що з часу знаходження в місцях позбавлення волі ОСОБА_5 :

- за змістом його характеристики, під час тримання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)», з 11 червня 2020 року не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, заходи стягнення не застосовувались, але мав 3 заохочення (а.с. 1 судової справи).

- з 16.04.2022 року відбуває покарання в державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)», і за весь час відбування покарання не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, має заохочення (а.с.1, 29,30 судової справи, а.с. 75 частини ІІ особової справи);

- відбуваючи покарання в ДУ "Селидівська виправна колонія №82", саме з ініціативи ОСОБА_5 залучався до безоплатних робіт по благоустрою вказаних установ та їх територій, (що знайшло своє документальне підтвердження - рапорти, подання про застосування заходу заохочення, постанови про заохочення засудженого - а.с.58-62, 71-74 частини ІІ особової справи);

- при цьому з огляду на зміст рапортів та постанов суд враховує, що постановою начальника ДУ "Селидівська виправна колонія №82" про заохочення №685, та довідками про наявність заохочень та стягнень до ОСОБА_5 , були застосовані заходи заохочення саме за благоустрій відділення та поведінку, яка надавала позитивний приклад іншим засудженим на шляху їх виправлення та ресоціалізації (а.с.58-62, 71-74 частини ІІ особової справи);

- а з 16.04.2022 року, часу коли ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)» йому було оголошено одне заохочення, і він також саме з його ініціативи залучається до робіт без оплати праці і благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених (побілка фасаду гуртожитку й прибирання його приміщень; обладнював місце для сміття; фарбував огорожі, косив траву; обклеювання стін шпалерами та їх шпаклювання; ремонт і рестраврація меблів), і на думку начальника установи - він довів своє виправлення (подання до застосування до засудженого заходу заохочення - а.с.80,87 частини ІІ особової справи; а.с.1,6,29,30 судової справи).

Також суд враховує, що засуджений безпосередньо у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих йому колонією доказів, у їх сукупності, суд констатує, що колонією доведено те, що засуджений дійсно пройшов процес позитивних змін, які вже відбулись в його особистості та вже створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, яка мала місце майже з самого початку відбуття ним призначеного судом покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, він вже довів своє виправлення.

При цьому, що стосується ставлення до праці, суд враховує те, що засуджений залучався в тому числі й до тієї праці, яка йому не оплачувалась, але з огляду на зміст частини 2 статті 81 КК України, кримінальний закон і не вимагає аби така праця мала саме оплатний характер.

Більш того, з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України одним з основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених є саме суспільно-корисна праця, яка вочевидь може мати і не оплачуваний характер. Підтвердженням чого, є і положення частини 5 статті 118 КВК за якими, засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

А встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_5 залучався до виконання саме таких не оплачуваних робіт і не більше двох годин на день, при цьому з його власної ініціативи, на постійній основі і виконував він таку роботу тривалий час, майже з самого початку відбування ним покарання, і якісно, за що і отримував подяки в обох колоніях.

І тому, подання колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, строк якої становить 11 місяців та 10 днів, слід задовольнити.

Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , умовно-достроково, від відбування призначеного йому вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 червня 2020 року, який набрав законної сили 13.07.2020 року, остаточного покарання, за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців, в частині не відбутого строку покарання, що складає: 11 (одинадцять) місяців та 20 (двадцять) днів.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1