Провадження № 1-кп/344/538/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у селі Радча, Тисменицького району, Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, починаючи з 10 липня 2021 року ОСОБА_6 , по місцю спільного проживання із своєю співмешканкою ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно останньої, за що постановами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.08.2021 року, від 23.09.2021 року та від 10.10.2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.12.2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_6 знову вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що спричинили останній моральні страждання та біль, приниження її честі та гідності, погіршення якості життя потерпілої, при наступних обставинах.

Так, 13.08.2022 року близько 21 години, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , в черговий раз умисно вчинив відносно останньої дії фізичного та психологічного насильства, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, шарпанні за одяг та нанесенні тілесних ушкоджень по обличчю, які викликали у ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, у зв`язку з чим остання звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомлення про вчинення щодо неї її співмешканцем ОСОБА_6 домашнього насильства.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин, що зазначені в обвинувальному акті систематично вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Останній раз це відбулось 13.08.2022 року близько 21 години, за місцем проживання потерпілої, а саме по АДРЕСА_2 , що проявилось у словесних образах, погрозах, приниженні, шарпанні за одяг та нанесенні тілесних ушкоджень по обличчю потерпілої ОСОБА_4 .

Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_6 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, а також його примирення з потерпілою.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середня ймовірність вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, думку потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які просили призначити обвинуваченому найбільш м`яке покарання, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору у день його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1