УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуСправа № 951/251/21
Провадження №1-кп/951/6/2023

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законних представників обвинуваченої, представників органу опіки і піклування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова Тернопільської області у кримінальному провадженні №0000006 від 14 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Яструбове, Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , громадянки України, не одруженої, тимчасово не працюючої, з середньою освітою, не депутата, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Козівському районному суді Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням її у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акту, 13 січня 2019 року близько 01:00 години жительки с. Яструбово, Козівського (тепер Тернопільського) району, Тернопільської області ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували в АДРЕСА_3 біля сільського клубу, де на ґрунті особистих неприязних відносин між ними розпочався словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 , яка була обурена висловлюваннями ОСОБА_8 у її сторону, виник умисел, направлений на заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір, близько 01 години 13 січня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаному місці, та будучи в агресивно-роздратованому стані, обурившись іще більше тим, що ОСОБА_8 іде геть, зловила її за волосся та сіпнула назад, внаслідок чого ОСОБА_8 втративши рівновагу упала на тверду поверхню землі на спину. Після чого ОСОБА_4 наблизилася до ОСОБА_8 та умисно нанесла їй три удари правою ногою в обличчя зліва. Надалі інші відвідувачі клубу побачивши конфлікт втрутились у нього бажаючи його припинити, однак ОСОБА_4 будучи і далі в агресивно-роздратованому стані нанесла ОСОБА_8 іще один удар правою ногою в обличчя справа, після чого присутні забрали ОСОБА_4 убік та конфлікт припинився.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна на чолі зліва, крововиливу у білкову оболонку та синців верхньої і нижньої повік правого ока і синця верхньої повіки лівого ока та садна на носі, які, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», за ступенем тяжкості, належить до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 09.02.2023 захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільненняОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000006 від 14 січня 2019 року відносно неї за ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав закінчення строків притягнення до відповідальності за відповідним правопорушенням.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала подане клопотання в повному обсязі та просила таке задоволити, оскільки строки притягнення до відповідальності у кримінальному провадженні закінчились. Вказала, що їй зрозумілі наслідки задоволення судом такого клопотання.

Потерпіла ОСОБА_8 07.02.2023 подала клопотання, у якому просила розгляд обвинувального справи проводити без її участі, щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності послалась на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 з підстав, що наведене є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Законні представники обвинуваченої, представники органу опіки і піклування - служби у справах дітей Купчинецької сільської ради не заперечили щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої.

Заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України.)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України /на час його вчинення/ відносяться до нетяжких злочинів.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що подія за участю обвинуваченої ОСОБА_4 мала місце 13 січня 2019 року.

Таким чином, із врахуванням п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення спливли, зокрема у січні 2021 року.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченій ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Разом з тим у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не заперечила проти закриття провадження з відповідних підстав, її захисником подано відповідне клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію обвинуваченоїОСОБА_4 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення належать до категорії нетяжких злочинів на час його вчинення, сама обвинувачена просить закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Дані, що у цьому кримінальному провадженні наявні судові витрати у суду відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.286, 370, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 14.01.2019 відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина БРАТКІВ