КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/42/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`ять років шість місяців; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1 878 гривень 74 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинені при наступних обставинах.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р. затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженими Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №2212-ІХ) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_7 , 18 липня 2022 року, приблизно о 14 годині 26 хвилин, у період дії воєнного стану в Україні, знаходився на АДРЕСА_2 , у приміщенні магазину «Аврора», належного ТОВ «Вигідна покупка».

Там же, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, перебуваючи у вказаному магазині, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав із торгової полиці чоловічу сумку через плече (по типу борсетки) з матеріалу шкірозамінник, чорного кольору, на замку по типу магніт «арт.54913 штрих код 135», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3176/22-27 від 29.07.2022 року складає 279 гривень 00 копійок, яку в подальшому поклав собі за пояс штанів, прикривши футболкою в яку був одягнений.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пройшов повз касову зону вказаного магазину, умисно не пред`явивши касиру і не оплативши зазначений товар, після чого був затриманий працівником охорони магазину «Аврора».

Отже, ОСОБА_7 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 міг спричинити ТОВ «Вигідна покупка» майнову шкоду у розмірі 279,00 грн.

Крім того, 24 липня 2022 року о 18 годині 07 хвилин,у період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_7 знаходився на АДРЕСА_3 , у приміщенні магазину «Червоний маркет № 224», належного ФОП « ОСОБА_8 ».

Там же у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному магазині, діючи із прямим умислом, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав із торгової полиці парфумовану воду жіночу «Cocolady Crystal об`ємом 50 мл» в кількості 1 штуки, вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-22/5512-ТВ від 03.08.2022 року складає 187 гривень 00 копійок, та два кабелю «USB Носо U58 Core Lightning 1,2 м» вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/112-22/5512-ТВ від 03.08.2022 року складає 311 гривень 34 копійки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з викраденим товаром пройшов на вихід з вказаного магазину, де оминаючи касову зону, умисно не пред`явив касиру товар та не здійснив оплату за нього.

У подальшому, ОСОБА_7 , із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_8 » майнову шкоду у розмірі 498,34 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції щодо нього, пом`якшивши призначене покарання.

Вказує, що судом першої інстанції, при призначенні йому покарання, недостатньо взято до уваги положення ст. 65 КК України, зокрема, його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність судимостей.

Крім того зауважує, що його матір, з якою він мешкає, є пенсіонеркою, після оперативного втручання у 2021 році, потребує догляду, лікування, він же, офіційно не працює, але постійно підробляв будівельником.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, у повному обсязі доведена доказами у кримінальному провадженні; доведеність винуватості обвинуваченого не оскаржується в апеляційному порядку, а тому, колегія суддів не надає оцінки вказаним обставинам, вважаючи ОСОБА_7 правильно визнаним винуватим у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, а дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України правильно кваліфікованими.

Обвинуваченим оскаржено правильність призначення покарання судом першої інстанції, оскільки ОСОБА_7 вважає призначене покарання занадто суворим, вказує про неврахування судом першої інстанції ряду обставин, передбачених ст. 65 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

Враховано тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що є умисними корисливими, тяжкими.

Крім того, як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризований посередньо (аркуш 147 том 1), неодружений, без утриманців, безробітний, на обліку психіатра не перебуває, перебуває на обліку нарколога внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2017 року, неодноразово судимий, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, зокрема, за ст. ст. 177, 178 КУпАП (аркуш 27 том 2).

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, не віднайдені, обставини, що пом`якшують покарання, - повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, відповідно до інформації досудової доповіді органу пробації: ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства високий. Виправлення ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства становитиме небезпеку для суспільства і окремих осіб.

Згідно із даними витягу оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення (дослідження органу пробації), на подальшу поведінку обвинуваченого (протиправну) високий рівень впливу має історія попередніх правопорушень, існує ймовірність насильницьких дій, у тому числі вчинення корисливих кримінальних правопорушень із застосуванням погрози чи застосуванням таких дій. ОСОБА_7 має високий рівень небезпеки для суспільства (аркуші 26-28 том 2).

Вказане сукупно свідчить, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, не маючи роботи та сталого джерела існування, будучи залежною від наркотичних засобів особою, вчиняє кримінальні правопорушення, зокрема проти власності, становить суспільну небезпеку.

Вказані обставини, достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і суд прийшов до обґрунтованого та правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання мінімального у межах санкції частини статті обвинувачення, і з урахуванням вказаного судом призначене достатнє та необхідне покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначена міра покарання, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище, справедливість як основна засада права, індивідуалізація покарання призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи.

У конкретному випадку, з урахуванням наведеного вище, відсутні підстави до застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України щодо обвинуваченого.

Таким чином, обставини, на які вказує обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, судом оцінені й враховані.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Відтак, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4