465/344/21
1-кп/465/660/22
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою
17.11.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001626 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

в провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001626 від 28.10.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначається прокурором, необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу не відпала. Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст.177 КПК України, залишаються реальними. До таких ризиків прокурор, зокрема, відносить можливість обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Показав, що ризики, які враховувались колегією суддів при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, не перестали існувати. Більш цього, такі ризики при розгляді даного кримінального провадження при дослідженні доказів збільшуються.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Показав, що ризики, які наведені прокурором у клопотанні, відсутні, його вина у скоєнні замаху на вбивство не доведена, відтак, підстав для його подальшого тримання під вартою немає.
Захисник ОСОБА_7 також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки матір ОСОБА_6 хворіє, а при зміні запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт обвинувачений матиме змогу доглядати матір.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Колегією суддів встановлено, що 28.10.2020 року ОСОБА_6 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

29.10.2020 року за ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено відповідними ухвалами судів до 17.11.2022 року.

Відповідно до ст.199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

Задля об`єктивного вирішення питання про продовження строку дії тримання під вартою та зміну запобіжного заходу колегії суддів необхідно перевірити наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливість більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься зокрема тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.93 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тому, на думку колегії суддів, ризики переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється існують під час судового провадження. Колегія суддів вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, то слід зазначити, що, на думку колегії суддів, висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до п. 36 справи Європейського суду з прав людини «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20 травня 2010 рок у, зазначено, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Відтак, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не існує, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі цілодобовий домашній арешт не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
Колегія суддів не бере до уваги покликання сторони захисту на необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у зв`язку з хворобою матері обвинуваченого ОСОБА_6 та необхідності догляду за нею, оскільки жодних доказів того, що станом на даний момент матір ОСОБА_6 хворіє, а відтак вимагає догляду за нею, суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Враховуючи об`єктивні обставини неможливості завершення розгляду справи в даному судовому засіданні та зважаючи на те, що ризики, які були встановлені в ухвалах суду при обранні та продовженні застосування запобіжного заходу надалі є об`єктивними, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», на 60 днів, тобто до 15.01.2023 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду в частині запобіжного заходу, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 18.11.2022 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2