Справа № 446/1426/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 05.09.2022 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09.11.2022 за ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грубо порушуючи вимоги ст.51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, достовірно знаючи, що згідно із судовим наказом, виданим 03.09.2018 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області, справа № 446/1537/18, на підставі якого старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26 жовтня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57536578, він зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітній дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 14.08.2018 до суду і до досягнення дітьми повноліття, ОСОБА_3 , з 01 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року, маючи змогу отримувати стабільний заробіток та сплачувати аліменти, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центрі зайнятості як шукаючий роботу не реєструвався та не реагуючи на законні попередження державного виконавця за період часу з 01 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року допустив заборгованість зі сплати аліментів на суму 50 793 гривні 28 копійок (п`ятдесят тисяч сімсот дев`яносто три гривні 28 копійок), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин. У вчиненому розкаюється.

Законний представник неповнолітніх потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала суду заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.164 ч.1 КК України - злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини встановлена повністю в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Обставиною, які пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України судом не встановено.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відносяться до проступків.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікаря психіатра та нарколога. Згідно листа Львівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області № 223/10/36-25 від 07.03.2023; 06.03.2023 знятий з обліку у зв`язку із відбуттям покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом враховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат у справі не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.100,373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення даного вироку.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1