Дата документу 16.02.2023 Справа № 331/1696/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1696/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/479/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів), працює підручним сталевара на ПрАТ «Дніпроспецсталь», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 .

Захисник адвокат ОСОБА_11 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано до строку призначеного покарання ОСОБА_12 термін його попереднього ув`язнення з 31 січня 2022 року до 02 лютого 2022 року включно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили постановлено не обирати.

Скасовано арешт з майна, накладений на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік.

Відповідного ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, захисник зазначає, що в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 (зі змінами) зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд першої інстанції в постановленому вироку зазначив, що обираючи підсудному міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Однак, на думку сторони захисту, суд першої інстанції призначив занадто сурове покарання, враховуючи, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному і є особою, раніше не судимою.

Згідно з вироком суду, 31 січня 2022 року приблизно о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше не знайомому йому ОСОБА_10 , помилково сприйнявши потерпілого як особу, із якою він мав особисті неприязні відносини та конфлікт у минулому, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, утримуючи у лівій руці ніж, наніс ним ОСОБА_10 не менше трьох ударів в область тулубу, лівого зап`ястя, лівого стегна, чим заподіяв потерпілому:

- колото-різане проникаюче поранення черевної порожнини без ушкодження внутрішніх органів, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

- рани лівого стегна, лівого променево-зап`ясткового суглоба, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_6 зник з місця події, а потерпілого було госпіталізовано до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, однак з 2018 неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, в останнє 31 січня 2022 року: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання канабіноїдів, алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками; має родину, проте разом з нею не проживає, крім того, зі слів обвинуваченого, убачається, що він має двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані змішаного (алкогольного та наркотичного) сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 498 від 31 січня 2022 року.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається захисник-адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, зникнення з місця події та ненадання потерпілому першої медичної допомоги, відомостей про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки хоча і має сім`ю, проте з нею не проживає, а також має психічні та поведінкові розлади, внаслідок поєднаного вживання канабіноїдів, алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками, колегія суддів не убачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до обвинувального акту, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні.

Разом з цим, судом першої інстанції визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані змішаного (алкогольного та наркотичного) сп`яніння.

Таким чином, суд вийшов за межі висунутого обвинувачення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, з виключенням з мотивувальної частини вироку посилання суду, як на обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані змішаного (алкогольного та наркотичного) сп`яніння.

Керуючись ст.ст.404-405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, змінити, виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані змішаного (алкогольного та наркотичного) сп`яніння.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4