Справа № 463/320/23
Провадження № 1-кп/463/323/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000379 від 13.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснолюбецьк Великоолександрівського району Херсонської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 25 липня 2022 року близько 21 год. 00 хв. за адресою: м.Львів, вул.Пасічна,22, під час руху транспортним засобом марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 , будучи зупиненим за порушення Правил дорожнього руху працівниками взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, та знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія на право керування транспортними засобами, яке знаходиться в офіційному обігу на території України, пред`явив завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 28.12.2001 року на ім`я « ОСОБА_5 ». Крім того, згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС України встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 28.12.2001 року, на ім`я « ОСОБА_5 », відповідно до бази даних ЄДР МВС України не видавалось.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю. Суду показав, що дійсно 25.07.2022 року ввечері він керуючи транспортним засобом марки «Fiat Doblo» на вул.Пасічній в м.Львові, був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції він пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування транспортного засобу. Серед зазначених пред`явлених документів, посвідчення водія, яке видане на його ім`я було підроблено, у зв`язку з тим, що у 2019 року суд позбавив його права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Працівники поліції на місці зупинки запідозрили, що посвідчення водія є підробленим та вилучили таке. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому у присутності захисника роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 використав завідомо підроблений офіційний документ, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який одружений, не працює, раніше не суджений, на диспансерному обліку з приводу психічного та наркологічного захворювання не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1510,24 гривень.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 28.12.2001 року на ім`я « ОСОБА_5 » - знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1