УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 158/1811/22

провадження № 51-1029ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року,

встановив:

За вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 вересня

2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується

із зазначеними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд

в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.

Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того,

у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає касаційну скаргу з приводу її участі у касаційному розгляді.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судами як першої, так і апеляційної інстанцій при постановленні оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1

ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу

є підставами для їх зміни, про що сформульовані його вимоги в прохальній частині скарги.

Крім того, засуджений, усупереч вимог ч. 3 ст. 427 КПК України, не зазначає

у скарзі, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3