Справа № 177/60/23
Провадження № 1-кп/177/67/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000320 від 28.11.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, громадянина України, з повною вищою освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , командира інженерно-саперного відділення 2 стрілецького батальйону, у військовому званні «сержант», -

за ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваним.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді командира інженерно-саперного відділення 2 стрілецького батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «сержант», 27 листопада 2022 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у населеному пункті АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 35-38, 127-128, 267, 285, 286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників, зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняття участі у відсічі озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України основний обов`язок військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення бойового розпорядження №01 від 27.11.2022 командиром 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , який відданий у відповідності до вимог п. 37 Бойового статуту ІНФОРМАЦІЯ_2 ), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 №574, на підставі бойового розпорядження командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 24.11.2022 №259т та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4370/дск від 25.11.2022, розуміючи, що майор ОСОБА_6 являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, сержант ОСОБА_4 у присутності свідків виказав відмову від виконання зазначеного бойового розпоряджання та фактично відмовився убувати до н.п. Михайлівка Запорізької області для виконання бойового завдання, що фактично призвело до підриву бойової готовності 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України та введення в країні воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України непокору, вчинену в умовах воєнного стану, у формі відкритою відмови виконати наказ командира, начальника.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України , угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з даною угодою про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України.

Крім того, в даній угоді зазначено, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у скоєння кримінального правопорушення активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у скоєному.

Також, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, до кримінальної відповідальності не притягувався, являється ветераном війни учасником бойових дій, має на утриманні матір ОСОБА_7 віком 83 роки, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахувавши засади гуманізму та виховну роль кримінального судочинства, сторони дійшли згоди про можливість застосування ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України за цей злочин.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

В судовому засіданні обвинувачений і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України за ознаками непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника - кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.

Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи на ступень тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_4 , наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання з 28 листопада 2022 року.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374, 468, 469, 472-476 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.01.2023 між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 28.11.2022 за ч. 4 ст. 402 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 402 ч.4 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді арешту із відбуванням на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання з 28 листопада 2022 року.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без зміни.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про визнання винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: