Провадження № 11-кп/4808/88/23
Категорія ст. 296 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

їх захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0002611 апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_16 на вирок Івано-Франківського міського суду від 07.11.2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено: - за ст. 296 ч. 2 КК України, до позбавлення волі на один рік шість місяців;

- за ст. 186 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі на один рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 ч. 3 п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 КК України;

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

засуджено за ст. 296 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 ч. 3 п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 КК України;

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого

засуджено: - за ст. 296 ч. 2 КК України до позбавлення волі на один рік два місяці;

- за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на один рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому визначено остаточне покарання - один рік два місяці позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України його звільнено від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 ч. 3 п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 КК України.

Кримінальні правопорушення скоєно за таких обставин.

7 серпня 2019 року близько 19 год. ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебували на території «Меморіального скверу», який знаходиться по вул. Мельника в м. Івано-Франківську, де побачили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які сиділи поруч на лавці. Перебуваючи неподалік, проявляючи злочинну самовпевненність та безкарність, у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник умисел на вчинення хуліганських дій щодо ОСОБА_16 Приводячи свій злочинний умисел у виконання, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи в громадському місці, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно та несподівано для потерпілого, нанесли йому удари кулаками в різні ділянки тіла та голови, внаслідок яких останній впав на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, маючи кількісну перевагу та розуміючи, що ОСОБА_16 лежить на землі та будь-якого опору їм не чинить, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, з особливою зухвалістю, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 , продовжили наносити ОСОБА_16 удари руками в ділянку голови. Через деякий час потерпілий ОСОБА_16 з метою уникнення загострення конфліктної ситуації піднявся із землі та почав тікати з місця події до виходу із парку. Після чого ОСОБА_9 з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, наздогнав потерпілого неподалік виходу із парку та наніс йому удари кулаками по голові. Від отриманого удару той впав на тротуар, із його руки випав мобільний телефон. Внаслідок хуліганських дій обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_16 було спричинено умисні легкі тілесні ушкодження. В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 близько 19-00 год. після вчинення хуліганства, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_16 лежить на землі та не може чинити йому опір, умисно, підбіг до нього та відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» вартістю 2 109 грн. Окрім цього, в той же вечір близько 19-00 год. після вчинення хуліганства, обвинувачений ОСОБА_10 побачив ОСОБА_17 , який біг до виходу із парку, тримаючи в руках свій мобільний телефон. У ОСОБА_10 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій неправомірний умисел, ОСОБА_10 підбіг до потерпілого ОСОБА_17 та вихопив із рук мобільний телефон марки «Pixus Pride» вартістю 1 251 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_16 вважає вирок суду незаконним через м`якість призначених покарань обвинуваченим. Суд, обираючи обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покарання та застосування ст. 75 КК України, надав перевагу поведінці обвинувачених після скерування відповідного обвинувального акту до суду, де на стадії досудового розслідування, підготовчого судового засідання та частини судового розгляду, де обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не визнавали своєї вини, не сприяли розкриттю злочину, потерпілим не відшкодували завдані збитки. Мало того, обвинувачений ОСОБА_10 за час розгляду справи у суді, притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП. Сукупність таких обставин свідчить про те, що призначене обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покарання не сприятиме їх виправленню та попередженню вчинення нових злочинів, а також щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , який ще на стадії досудового розслідування добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки, що свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Просить вирок суду в частині звільнення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від відбування ними призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням скасувати, ухвалити: ОСОБА_8 засудити за ст. 296 ч. 2 КК України, до позбавлення волі на строк один рік шість місяців; за ст. 186 ч. 1 КК України, до позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим визначети ОСОБА_8 остаточне покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі; ОСОБА_10 засудити за ст. 296 ч. 2 КК України, до позбавлення волі на строк один рік два місяці; за ст. 186 ч. 1 КК України, до позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді одного року два місяці позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта за клопотанням його представників.

В апеляційній інстанції:

- представники потерпілого підтримали подану апеляційну скаргу, просять задовольнити її вимоги в повному обсязі;

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисники вважають, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, просять вирок суду залишити без змін;

- прокурори вважають вирок суду законним й обгрунтованим, просять залишити його без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене особі покарання - справедливим. Оскаржений вирок відповідає вказаним вимогам закону, підстав для його скасування чи зміни не встановлено. Призначене обвинуваченим покарання є законним й справедливим.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинувачених за ст. 296 ч. 2, 263 ч.1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Апеляційні доводи апелянта про необґрунтованість звільнення від покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 слід визнати необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції по суті їх всі врахував при визначенні покарання та застосуванні ст. 75 ККУ.

При призначенні обвинуваченим покарання суд відповідно до ст. ст. 65, 50 КК України врахувув ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних, пом`якшуючі їх покарання обставини, зокрема, що вони вперше судяться, визнали вину, розкаялись у вчиненному, сприяли розкриттю злочинів, ОСОБА_10 на час вчинення злочинів був неповнолітнім, ОСОБА_9 відшкодував збитки, ОСОБА_8 має на утриманні дитину.

Обставин, що обтяжують обвинуваченим покарання судом не встановлено.

Тому суд, врахувавши вказані дані про обвинувачених й пом`якшуючі обставини, обґрунтовано прийшов до висновку, що їх виправлення можливе без реального покарання й виправдано застосував до їх покарання дію ст. 75 ККУ.

Такий висновок суду узгоджується з висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можливе без реального позбавлення волі й вони не становить високої небезпеки для суспільства.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що звільнення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від реального покарання сприятиме їх виправленню і попередженню вчинення ними та їншити особами нових злочинів.

Посилання апелянта на те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 не відшкодували йому заподіяну шкоду, не є підставою для призначення їм реального покарання, оскільки ним не подавався позов про її відшкодування, а при вирішенні добровільного відшкодування вони не погодили її розмір. Крім того, потерпілий не позбавлений права після апеляційного розгляду справи звертатись до суду з позовом за відшкодуванням заподіяної злочином шкоди.

Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції потерпілого.

Керуючись ст.ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_16 залишити без задоволення, вирок Івано-Франківського міського суду від 07.11.2022 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4