Справа № 487/281/23
Провадження № 1-кс/487/265/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000067 від 11.01.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000067 від 11.01.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 187 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , знаючи тяжкість покарання у разі доведення його винуватості, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки на даний час не встановлено предмет, за допомогою якого підозрюваний погрожував потерпілій; може незаконно вливати на потерпілу, яка працює поряд з місцем його проживання; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, а тому це може спонукати його до вчинення нового злочину, в тому числі майнового характеру.

На думку слідчого, застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є недоцільним, оскільки не зможе запобігти наявним ризикам. Застосування до ОСОБА_6 застави також недоцільно, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з насильством.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 11.01.2023 дійсно зайшов до магазину, розташованого по АДРЕСА_1 , повідомив продавця, що у нього немає гршей, взяв сигарети та продукти харчування, а гроші пообіцяв принести наступного дня. Продавцю він не погрожував, ножа у нього з собою не було. Повідомив також, що під час затримання до нього застосовували фізичне насильство люди в чорній формі, розбили йому обличчя.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність доказів в обґрунтування підозри за ч. 4 ст. 187 КК України, а також на недоведеність ризиків, зазначених слідчим.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 від 11.01.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнного стану із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб. Період дії воєнного стану, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації, відповідно до указу Президента України від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Украї, продовжено з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 21.04.2022 прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 22.05.2022 прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 22.08.2022 прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 22.08.2022 строком на 90 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 16.11.2022 прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують 16.11.2022 строком на 90 діб.

Незважаючи на це, 11 січня 2023 року ОСОБА_6 , не маючи постійного місця роботи та джерела доходу, будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18:45 год. 11.01.2023 у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння майном, що знаходиться в приміщенні магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_8 » та працює реалізатором ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою реалізації вищевказаного умислу ОСОБА_6 в цей же день о 18:50, шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення вищевказаного магазину. Так, перебуваючи у торгівельному залі, ОСОБА_6 направився до полиці з тютюновими виробами та почав забирати пачки цигарок з полиці, в результаті чого дії останнього виявила ОСОБА_9 , яка в свою чергу, в словесній формі намагалась припинити злочинні протиправні дії ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , розуміючи, що його дії є очевидними, та з метою попередження супротиву з боку ОСОБА_9 , висловив на адресу потерпілої погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, яку ОСОБА_9 , побоюючись за своє життя та здоров`я, у виниклій обстановці сприйняла як реальну, відштовхнув останню та направився до полиці з продовольчими товарами, де відкрито заволодів продуктами харчування, тим самим вчинив напад на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння майном, що перебувало в приміщенні магазину.

Заволодівши вказаним майном, а саме тютюновими виробами та продуктами харчування, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

11.01.2023 року о 20:40 год. за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в порядку ст. ст. 208-211, 213 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний протокол.

12.01.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному із проникненням до приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , це, зокрема, дані витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000067 від 11.01.2023, відповідно до якого до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що невстановлена особа, 11.01.2023 у вечірній час, знаходячись у магазині продуктів, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Новосільська, 9, здійснила напад з метою заволодіння чужим майном (сигарети та продукти харчування), із погрозою застосування предмета, ззовні схожого на ніж; рапорту старшого інспектора- чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 11.01.2023 р., відповідно до якого 11.001.2023 о 19:42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.01.2023 о 19:40 год. за адресою: Заводський район, м. Миколаїв, вулиця Новосільська, буд. 9А, охоронна фірма "ВЕНБЕСТ" повідомила, що 20 хв. потому невідомий чоловік, погрожуючи продавчині застосуванням ножа, який начебто знаходився під курткою, набрав велику кількість товару. Зараз чоловік заблокований в будинку поряд з магазином співробітниками охоронної фірми. Просять направити наряд полії. Зловмисник погрожує співробітникам охоронної фірми застосуванням ножа або мачети; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.01.2023, відповідно до якого 11.01.2023 старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 прийнято заяву від ОСОБА_9 , яка повідомила, що 11.01.2023 близько 18:50 год. невідомий чоловік, знаходячись в приміщенні магазину Продукти «24», який розташований за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Новосільська, 9А, погрожуючи застосування фізичної сили, небезпечної для життя чи здоров`я особи, здійснив напад з метою заволодіння майном, а саме: продуктами харчування та тютюновими виробами; протоколу огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, вул. Новосільсьська, 9 від 11.01.2023 року, складеного старшим слідчим Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11.01.2023; протоколу обшуку від 11.01.2023 в домоволодінні житлового кооперативу за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.01.2023, згідно з яким ОСОБА_6 затримано як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; рапорту ст. інспектора ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 11.01.2023; протоколів допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 12.01.2023; рапорту ВКП Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 , згідно з яким в ході виконання доручення у кримінальному провадженні №0000067 від 11.01.2023 за ч. 4 ст. 187 КК України встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний раніше не судимий мешканець АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частина викраденого майна знаходиться на теперішній час у ОСОБА_6 за адресою мешкання; протоколу огляду DVD-R диску марки «Verbatim», на якому містяться 6 відеофайлів та 1 файл формату zip-архів з місця події; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.01.2023 за участю потерпілої ОСОБА_9 та довідки до протоколу від 11.01.2023.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Злочин за ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Також, на думку слідчого судді, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, виходячи з того, що підозрюваний проживає біля місця вчинення злочину, де працює потерпіла ОСОБА_9 .

В судовому засіданні встановлено, що слідчим у клопотанні та прокурором в ході розгляду клопотання не доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки на теперішній час не встановлено точний предмет, за допомогою якої підозрюваний погрожував потерпілій ОСОБА_9 . Проте, з протоколу обшуку від 11.01.2023, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 , слідує, що в ході обшуку в приміщенні кухні за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на ніж.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працює, не має постійного джерела доходу, то може вчиняти інші майнові злочини, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, де мешкає один, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

У відповідності до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства, а тому, враховуючи обставини кримінального провадження, те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, а ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 заявив про застосування до нього насильства під час затримання, суд вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у мусті Миколаєві, провести перевірку фактів, викладених в усному повідомленні ОСОБА_6 під час судового засіданні 14.01.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.03.2023 включно, з утриманням підозрюваного в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, провести перевірку фактів, повідомлених підозрюваним ОСОБА_6 в усній заяві від 14.01.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 16.01.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1