Справа № 478/211/23 Провадження № 1-кп/478/44/2023
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
01 березня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.
ОСОБА_4 , який з 05.04.2022 року відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Казанківська виправна колонія №93» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Казанківська ВК №93»), під час відбування призначеного покарання вчиняв злісну непокору вимогам представникам адміністрації Казанківської виправної колонії №93 та за допущенні порушення режиму утримання відносно нього були застосовані дисциплінарні стягнення в тому числі і у виді тримання в приміщенні камерного типу, що мало місце 13.06.2022 року.
Будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу засуджений ОСОБА_4 18.11.2022 року під час виведення начальником відділення на 2-х годинне відпрацювання по благоустрою за закріпленою територією за відділенням №10, на неодноразові вимоги представників адміністрації виправної колонії умисно в категоричній та демонстративній формі відмовився виконувати розпорядження начальника відділення СПС десятого відділення соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Казанківська ВК №93» ОСОБА_6 та законні вимоги начальника ДУ «Казанківська ВК №93» ОСОБА_7 щодо виконання роботи з благоустрою.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ст.391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 16.02.2023 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчинених діяннях в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ст.391 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі положень ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань за вказаний злочин та за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.10.2020 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць.
Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.
При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання.
Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 в силу ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 травня 2020 року, тобто з моменту його затримання.
Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обиралася.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1