Справа № 169/552/22
Провадження № 1-кп/169/21/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Смідин Старовижівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм автотранспортних засобів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , має професійно-технічну освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2022 року близько 12 години 40 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільнонебезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час виїзду вказаним транспортним засобом на нерегульоване перехрестя доріг в районі села Сомин і селища міського типу Луків на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», рухаючись дорогою, що пролягає в напрямку руху від селища міського типу Луків Ковельського району Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого під час виїзду на перехрестя не пересвідчився у його безпечності та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , яка рухалась автодорогою М-07 в напрямку міста Ковель Волинської області, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеню, дифузним аксональним пошкодженням ІІІ ступеню, посттравматичним субарахноїдальним крововиливом, закритої тупої травми грудної клітки з забоєм обох легень та множинних забоїв та осаднень м`яких тканин волосистої частини голови, обличчя, грудної клітки, спини, попереку та лівої нижньої кінцівки, що утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо від виступаючих частин салону автомобіля та за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм автомобіля марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 16.12 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме:

підпункту «б» пункту 2.3 ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

пункту 10.1 ПДР України, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

пункту 16.12 ПДР України, яким передбачено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і показав, що 07 квітня 2022 року в обідню пору керував технічно справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , та, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя доріг, не побачив автомобіль марки «Volkswagen Passat», яким керувала ОСОБА_9 і який рухався автодорогою М-07 в напрямку міста Ковель Волинської області. Коли виїхав на дорогу, то відразу відбулося зіткнення. Витягнув потерпілих з автомобіля, викликав поліцію та повідомив про дорожньо-транспортну пригоду страхову компанію. Відшкодував потерпілому 80 000 гривень у рахунок моральної шкоди.

У вчиненому ОСОБА_7 щиро розкаявся, просив не призначати йому покарання, пов`язане з позбавленням волі, та не позбавляти його права керування, оскільки тривалий час проходив стажування на посаду водія у пекарні і на початку січня 2023 року його офіційно оформили на роботу водієм. Вказана робота є його єдиним джерелом доходу. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди визнав частково та вказував, що згідний відшкодувати потерпілому 150000 гривень моральної шкоди. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7200 гривень не заперечував. Висловив глибокий жаль з приводу події злочину та щиро вибачився за скоєне перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні 08 грудня 2022 року показав, що про фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди йому нічого не відомо, оскільки він не був її очевидцем. 07 квітня 2022 року в обідню пору йому повідомили про аварію. Коли приїхав у лікарню, то його син ОСОБА_11 був у тяжкому стані і до цього часу знаходиться без свідомості в нерухомому стані та потребує лікування, догляду і реабілітації, вартість першого місяця якої становить 500 000 гривень, а за кордоном 50 000 Євро. Має дванадцятеро дітей, які постійно питають, коли ОСОБА_11 встане. Вказував, що глибину страждань словами передати неможливо, оскільки ймовірність відновлення здоров`я сина є мізерною. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити повністю. На призначенні обвинуваченому суворого покарання не наполягав, а, навпаки, просив не позбавляти його волі та права керування транспортними засобами для того, щоб він мав можливість працювати, отримувати доходи та фінансово допомагати лікувати його сина ОСОБА_11 .

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні цивільний позов до обвинуваченого та страхової компанії підтримав із викладених у ньому підстав, просив його задовольнити. Також зазначав, що моральну шкоду потерпілий оцінив у 800 000 гривень, після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 відшкодував потерпілому 80 000 гривень моральної шкоди.

Представник цивільного відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_6 , у судовому засіданні 08 грудня 2022 року цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

У судове засідання 24 січня 2023 року потерпілий ОСОБА_4 та представник цивільного відповідача ОСОБА_6 не з`явилися.

Потерпілий ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, розглядати кримінальне провадження без його участі та не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 про причини неявки суд не повідомляв.

З урахуванням думки учасників судового розгляду та відповідно до вимог статей 325, 326 Кримінального процесуального кодексу України судом визнано за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілого ОСОБА_4 та представника цивільного відповідача ОСОБА_6 .

Наведені вище показання обвинуваченого цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи із мети кримінального покарання й принципів справедливості, законності, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання принципу справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у статті 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працює водієм автотранспортних засобів на пекарні у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а. к. п. 173-181, 199), тяжкість наслідків, що настали внаслідок вчинення злочину тяжке тілесне ушкодження.

Відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, суд враховує також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та його ставлення до цих порушень, які він повністю визнав, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду цього кримінального провадження, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, яка проявилася у допомозі потерпілим на місці дорожньо-транспортної пригоди та участі у подальшому лікуванні шляхом надання фінансової допомоги, а також, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинений з необережності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням наведеного вище, думки потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, та виходячи із необхідності й достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі на строк, ближче до мінімального, в межах санкції частини другої статті 286 Кримінального кодексу України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання

Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію потерпілого щодо призначення покарання, яка, на думку суду, має вагоме значення у цьому кримінальному провадженні, досудову доповідь на обвинуваченого, відповідно до якої ризики вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення і небезпеки останнього для суспільства є низькими, а також інші наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе і без відбування покарання, а тому на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільняє обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків.

Щодо додаткового покарання.

Санкцією частини другої статті 286 Кримінального кодексу України передбачено також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Враховуючи, що виключно право керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу обвинуваченого та його сім`ї, в якій виховуються двоє малолітніх дітей 2011 та 2021 року народження, дружина обвинуваченого перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, позицію потерпілого, який просив не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання, що дасть останньому можливість отримувати дохід, відшкодувати повністю стягнуту суму коштів за цивільним позовом та допомагати фінансово у лікуванні й реабілітації сина в майбутньому, то за таких обставин суд вважає за доцільне та можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Подібні висновки щодо можливості звільнення від відбування покарання та незастосування додаткового покарання в аналогічній категорії справ викладені у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 695/2109/20 (провадження № 51-5761 км 21), від 26 травня 2022 року у справі № 202/3684/19 (провадження № 51-5818 км 21).

Щодо цивільного позову потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 129, абзацу 7 пункту 2 частини третьої статті 374 Кримінального процесуального кодексу України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Потерпілий ОСОБА_4 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 720 000 гривень, в якому також просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 200 гривень, і до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення витрат на лікування у розмірі 85877.41 гривень, шкоди у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період перебування на стаціонарному лікуванні 20299.15 гривень, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, 234000 гривень, моральної шкоди 16018.31 гривень (а. к. п. 22-29).

Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1177 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий (фізична особа) зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідальність власника транспортного засобу, яким керував обвинувачений, застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відповідно до полісу № АТ/1489960 від 17 грудня 2021 року (а. к. п. 62).

Відповідно до виписок із медичної карти хворого ОСОБА_10 (а. к. п. 46-49) останній знаходився на стаціонарному лікуванні у Ковельській центральній районній лікарні з 07 квітня 2022 року по 21 червня 2022 року з діагнозом: політравма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, дифузне аксональне пошкодження ІІІ ступеня, посттравматичний САК, забій обох легень множинні забої м`яких тканин волосистої частини голови та обличчя, функціонуюча трахеостома, лівобічна емпієма плеври, та в Комунальному некомерційному підприємстві «Зарічненська багатопрофільна лікарня» з 24 липня 2022 року по 11 серпня 2022 року з діагнозом: гостра вторинна неспецифічна поширена закрита емпієма плеври зліва без деструкції легеневої тканини, забій головного мозку важкого ступеню, дифузне аксональне пошкодження ІІІ ступеня, посттравматичний САК, апатико-абулічний синдром, функціонуюча трахеостома.

Вказані травми ОСОБА_10 отримав у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини обвинуваченого, що ніким з учасників кримінального провадження не заперечується.

Витрати на лікування ОСОБА_10 підтверджуються квитанціями (а. к. п. 63-99).

Наведені у цивільному позові розрахунки сум шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності, та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у цьому кримінальному провадженні, є детальними, правильними та не оспорюються ніким із учасників.

За таких обставин, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання представником цивільного відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову потерпілого ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в повному об`ємі.

Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується, зокрема, грошовими коштами.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту.

З огляду на вказане, грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Такі висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Відповідно до зазначених норм матеріального права, враховуючи характер та глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 , яких він зазнав як батько у зв`язку з ушкодженням здоров`я його сина внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, тяжкість наслідків злочину заподіяння тяжких тілесних ушкоджень особі молодого віку (23 роки), що призвело до втрати працездатності й встановлення синові інвалідності першої групи, істотних негативних змін у звичному й повсякденному житті потерпілого, щоденних думок про дорожньо-транспортну пригоду та необхідність лікування сина і його реабілітації, що є тривалим та дорогим процесом (вартість першого місяця реабілітації становить близько 500 000 гривень), відірваності від соціального життя, безсоння, пригніченого емоційного стану, погіршення трудових здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, вимушеного лікування, вжиття додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення і з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 720 000 гривень, що буде справедливою сатисфакцією за заподіяну потерпілому моральну шкоду.

Процесуальні витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, - витрати на правову допомогу у сумі 7 200 гривень, розмір яких відповідає критеріям розумності, справедливості і необхідності, є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження належними доказами (а. к. п. 31-38), на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав розмір витрат на правову допомогу та клопотання про його зменшення не заявляв.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 11 квітня 2022 року на автомобіль марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_4 шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 356194 (триста п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок, з яких шкода, пов`язана з лікуванням, становить 85877 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 41 (сорок одну) копійку, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, 20299 (двадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок, шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності, 234000 (двісті тридцять чотири тисячі) гривень, моральна шкода 16018 (шістнадцять тисяч вісімнадцять) гривень 31 (тридцять одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 720 000 (сімсот двадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

транспортний засіб марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які знаходяться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції у Волинській області за адресою: вулиця Заводська, 2а, місто Ковель, Волинська область, повернути власнику ОСОБА_12 або іншій уповноваженій особі;

транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції у Волинській області за адресою: вулиця Заводська, 2а, місто Ковель, Волинська область, повернути власнику ОСОБА_9 або іншій уповноваженій особі;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2022 року на транспортний засіб марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12837 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 04 (чотири) копійки.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий