Справа № 947/8191/23
Провадження № 1-кс/947/3152/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000600 від 15.02.2017 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Курганинськ, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, не маючого місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000600 від 15.02.2017 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, в невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_7 вступив у попередню злочину змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, направлену на умисне позбавлення життя ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння матеріальним цінностями останнього, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_8 займається незаконними валютними операціями, та при собі носить велику суму грошових коштів, щонайменше 100 000 доларів США. Таким чином, ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою реалізації свого злочинного наміру до кінця, через невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка входила в коло знайомих ОСОБА_8 , домовляються про зустріч з останнім, під приводом здійснення обміну валют, та призначають зустріч на території Київського раи?ону в м.Одесі, більш точніше місце досудовим розслідуванням не встановлено. ОСОБА_8 , помиляючись в дійсних намірах ОСОБА_7 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, на автомобілі «Лексус 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , приблизно в 13.50 год. прибув на заздалегідь призначену зустріч, з метою здійснення обміну валют. Прибувши до зазначеної зустрічі ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, сіли до автомобілю ОСОБА_9 , де із заздалегідь приготовленим невстановленим досудовим розслідуванням ножем, діючи спільно та за попередньою домовленістю, з метою заволодіння грошовими коштами останнього, умисно нанесли чотири удари ножем в шию ОСОБА_8 , тим самим застосувавши до нього насилля небезпечне для життя в момент заподіяння, та спричинили тяжкі тілесні ушкодження, не сумісні з життям, у вигляді: колото-різаних та різаних ран шиї, з пошкодженням правої сонної артерії, правої яремної вени, стравоходу та трахеї, що визвало різку крововтрату, та смерть потерпілого на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що 15.02.2017 приблизно о 13.50 год., на території Київського району м. Одеси точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, із застосуванням невстановленого ножа, вчиняючи злочин за ч.4 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, посднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 3 корисливих мотивів та заволодіння його майном у особливо великих розмірах, ОСОБА_7 по попередній домовленості з ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою приховання ними злочину, 15.02.2017 приблизно в 14:05 год., знаходячись по вулиці Авдєєва Чорноморського в м. Одесі, використовуючи ключі, які залишив ОСОБА_8 з замку запалювання автомобіля, незаконно заволоділи автомобілем «Лексус 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , тим самим спричинивши йому матеріальний збиток на суму 800 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 15.02.2017, приблизно о 14:05 годин, знаходячись по вул. Авдєєва-Чорноморського в м. Одесі вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке завдало великої матеріальної шкоди.

Далі, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочині дії з метою приховання вчиненого ним умисного вбивства ОСОБА_8 з корисливих мотивів, положили тіло останнього, на заднє пасажирське сидіння автомобілю «Лексус 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , та на вказаному автомобілі направилися на АЗК «ВОГ», розташованого на Люстдорфській дорозі, 137 в м. Одесі, де невстановлена досудовим розслідуванням особа, придбала 18 літрів бензину у заздалегідь приготовлену металеву каністру, та направилися до безлюдного місця, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Припаркувавши автомобіль в зазначеному безлюдному місці, приблизно в 15.40 год. ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_6 , з метою умисного знищення транспортного засобу, шляхом підпалу, та тіла ОСОБА_8 , із використанням заздалегідь приготовлених паливно-мастильних матеріалів (нафтопродуктів), облили салон автомобілю «Лексус 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та здійснили підпал вказаного автомобілю, в якому знаходилося тіло ОСОБА_8 , в результаті чого полум`ям було повністю знищено автомобіль «Лексус 350» державний номерний знак НОМЕР_2 та обгорання трупу ОСОБА_8 , тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 800 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 15.02.2017, приблизно о 14:05 годин, знаходячись по АДРЕСА_2 , вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах.

07.04.2017 у встановленому законом порядку ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: усним повідомленням про злочин, протоколом огляду місця події, відоезаписами з камер зовнішнього відеоспостереження по шляху руху автомобіля, заявою ОСОБА_12 про вчинений злочин, допитом потерпілого ОСОБА_12 , та всіма проведеними впізнаннями за матеріалами записів з камер зовнішнього відеоспостереження, оглядом речей, які вилучено, допитами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , матеріалами кримінального провадження у сукупності.

У зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування постановою начальника відділення СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП України в Одеській області від 12.04.2017 останнього оголошено у розшук, здійснення якого доручено ВКП Київського ВП ГУНП України в Одеській області.

Разом з цим, згідно перевірки за АІПС «Аркан» ОСОБА_6 22.02.2017 року перетнув державний кордон України та виїхав до російської федерації через пункт пропуску «Бачівськ» у Сумській області на автомобілі з номерним знаком НОМЕР_3 .

Враховуючи викладене, а також що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та переховується від органу досудового розслідування за межами України постановою слідчого від 15 березня 2023 останнього оголошено в міжнародний розшук.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання на території України, що вказує на те, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, за викликом до органу досудового розслідування не являється та за місцем мешкання не проживає, тобто ухиляється від органів досудового розслідування та знаходиться у міжнародному розшуку, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України та вручено за останнім відомими місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 під розпис голові ОСББ «Лазурний» ОСОБА_20 .

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

15 березня 2023 року слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000600 від 15.02.2017 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1