Справа № 592/911/23
Провадження № 1-кп/592/291/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002291, відомості за яким 31.10.2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Чернеччина, Сумського р-ну, Сумської обл. , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера за інвалідністю, інваліда 1 групи (за загальним захворюванням) , який має повну середню освіту, одруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисниці: адвоката ОСОБА_5 ,

представниць цивільних позивачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебувають матеріали кримінального провадження за № 0002291 від 31.10.2022 відносно ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

21.02.2023 року до початку судового засідання до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 . Своє клопотання вона обґрунтовує тим, що згідно ксерокопії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Сумським РВ УМВС України в Сумській області, обвинувачений ОСОБА_3 є офіційно зареєстрованим та проживає за адресою АДРЕСА_2 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб єкта вказане житлове приміщення, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності (частка власності 1/1) саме ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.03.2006 року та договору про поділ спадкового майна від 27.03.2006 року. Тобто, виходячи з вищевикладеного, з тих підстав, що ОСОБА_3 є одноособовим власником житлового будинку, то він має змогу відбувати запобіжний захід у виді домашнього арешту саме у належному йому житлі. Та обставина, що у вказаному житловому приміщенні проживає і потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не дає підстав для перешкоджання проживати у будинку саме обвинуваченому, так як матеріали кримінального провадження не свідчать про той факт, що потерпіла є зареєстрованою у вказаному житлі та крім того, як повідомляє обвинувачений у с. Велика Чернеччина проживає, як одна із доньок сторін по справі, так і мати потерпілої, а тому вона має змогу проживати в іншому житловому приміщенні. Крім того, як вбачається з медичної документації, а саме: виписки із медичної карти стаціонарного хворого за № 11849, станом на 2020 рік, обвинувачений ОСОБА_3 вже мав ІІ групу інвалідності та з 07.10.2020 р. по 16.10.2020 р. проходив стаціонарне лікування у гематологічному відділенні, де йому було встановлено діагноз: Справжня поліцитемія 2 Б стадія, спленомегалія. У подальшому, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого за № 8068, ОСОБА_3 з 17.06.2021 р. по 29.06.2021 р. перебував на стаціонарному лікуванні у гематологічному відділенні з діагнозом: Справжня поліцитемія 2 Б стадія, гепатоспленомегалія, як наслідок перенесеного інфаркту головного мозку в басейні лівої СМА; правобічний геміпарез. На даний час ОСОБА_3 згідно довідки МСЕК від 2021 року є вже інвалідом І групи, загальне захворювання, потребує постійного стороннього догляду та нагляду і лікування у лікаря гематолога, сімейного лікаря, ортопеда та невропатолога. Дата чергового переогляду - 09.11.2023 р. Тобто, з цього вбачається, що маючи тяжку хворобу, перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 в умовах СІЗО не має змоги отримувати належну медичну допомогу та якимось чином покращувати свій стан здоров`я, яке ним з кожним днем втрачається (вхідний № 5483/23 від 21.02.2023 р.) (а.с. 68-79).

Відповідно до п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 04.04.2013 за № 511-550/0/4-13 (далі Лист), запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: враховувати: 1. Що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); 2. Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до п. 9 вищевказаного Листа, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так у справі «Маккей проти об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета ст. 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного та безпідставного позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» (рішення від 01.06.2006 р.) роз`яснив, що тяжкість інкримінованого у провину злочину, не може покладатись в основу рішення суду, щодо обрання запобіжного заходу, так само як і обраний спосіб захисту підозрюваного.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється та відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, згідно з практикою Європейського Суду, сам лише факт підозри у тяжкому злочині не може бути підставою для тримання під вартою особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.07.2003 р. №14 також вказав, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тяжкість скоєного злочину враховується лише у сукупності з іншими обставинами. 1. Тобто, враховуючи те, що деякі з ризиків і можуть мати місце під час судового розгляду, однак вони не можуть впливати на доцільність саме тримання під вартою ОСОБА_3 з урахуванням важкої тривалої хвороби, яка потребує постійного лікування та обстеження, а також наявності на праві приватної власності житлового будинку (одноособово), а тому обраний запобіжний захід можливо змінити на більш м`який, а саме на домашній арешт, так як при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначені обставини, мають важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя. 1. З вищевказаних обставин, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила суд: 1. Задовольнити клопотання. 2. Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби. 3. Заборонити ОСОБА_3 з 20:00 години по 06:00 годину залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді й участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та інших випадках, пов`язаних із врятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану. 4. На підставі ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_3 : - прибувати за кожною вимогою до Ковпаківського районного суду м. Суми в цьому кримінальному проваджені; - утриматися від спілкування із потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні; - повідомляти суд про зміну місця проживання.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу та просили суд задовольнити його.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання та просив суд відмовити захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представники цивільних позивачів при вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 покладались на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певнйи період доби буде достатнім для забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків, буде пропорційним за встановлених судом обставин та запобігатиме установленим ризикам.

02.11.2022 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави.

27.12.2022 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми щодо ОСОБА_3 продовжено обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою.

27.01.2023 року в підготовчому судовому засіданні судом було продовжено обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.03.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Так, відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Статтею 21 Конституції України та ст. 10 КПК України встановлено, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оскільки права людини в державі визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, то жодне порушення права людини не можливо виправдати другорядними завданнями держави, як то - забезпечення мети запобіжного заходу у кримінальному провадженні і не можливо поставити завдання держави щодо забезпечення мети запобіжного заходу в кримінальному провадженні вище за інтереси держави щодо захисту порушених прав людини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194-196, 201, 331, 369-372, 375, 376, 392, 395, 400, 532, 533 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Заборонити ОСОБА_3 з 20 години 00 години до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді й участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та інших випадках, пов`язаних із врятуванням життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки на строк до 19.04.2023 року включно, а саме: - прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; - утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 , свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; - не відвідувати місця, визначені судом, а саме: місця скупчення людей у зв`язку із запровадженням в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 про те, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу негайно після її оголошення надіслати до державної установи Сумський слідчий ізолятор для виконання, обвинуваченому, захисниці, прокурору, потерпілій до відома.

Ухвала суду про заміну запобіжного заходу оскарженню не підлягає.

Ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1