Справа №295/133/23
УХВАЛА

Іменем України

05.01.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання слідчого СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на майно,

подане у кримінальному провадженні 0000008 від 02.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зеленого кольору власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та яка була вилучена у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході огляду місця події від 02.01.2023 року за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17.

В ході досудового розслідування було встановлено, що в період часу з 03.12.2022 по 04.12.2022 невідома особа таємно, шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану здійснила крадіжку грошових коштів з банківської картки АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 чим спричинила матеріального збитку на суму, яка встановлюється.

В ході проведення огляду місця події від 02.01.2023 за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно надав для вилучення банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зеленого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

02.01.2023 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зеленого кольору визнано речовим доказом.

В обґрунтування клопотання слідчим вказано, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучене майно містить відомості, щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та може бути використане як доказ у суді необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про розгляд клопотання повідомлена належним чином, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання cудом повідомлявся.

Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна, слідчого та прокурора, не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст.170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 02.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події від 02.01.2023, за наслідками огляду слідчим СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , було вилученобанківську карту.

Відповідно до постанови слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 02.01.2023 про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зеленого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000008.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії протоколу огляду місця поідї 02.01.2023; постанови про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження02.01.2023, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як докази фактів чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження щодо розслідування злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зеленого кольору власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була вилучена у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході огляду місця події від 02.01.2023 року.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1