Справа № 202/2264/23
Провадження № 1-кс/202/1507/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000110 від 07.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на вилучене 07.02.2023 року майно, а саме мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі SM-A510F, ІМЕІ НОМЕР_1 , який на момент особистого обшуку ОСОБА_6 знаходився у володінні гр. ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 07.02.20223 о 01 год. 12 хв. до ЧЧ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 07.02.2023 в період часу з 00 год. 45 хв. до 01 год. 05 хв. за адресою м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 1, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення майна заявника, а саме автомобільного акумулятора, однак довести до кінця кримінальне правопорушення не зміг з причин, що не залежали від його волі.

Одночасно, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 було затримано співробітниками поліції та 07.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченими ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України за фактами закінченого замаху на таємне викрадення автомобільних акумуляторів, й шолому з перчатками та захисними окулярами.

Під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 було проведено особистий обшук затриманого, в результаті якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі SM-A510F, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Слідчий посилається на те, що 07.02.2023 під час особистого обшуку ОСОБА_6 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі SM-A510F, ІМЕІ НОМЕР_1 , вказаний мобільний телефон може містити відомості про відчуження іншого викраденого майна, матеріли про вчинення інших інкримінованих злочинів, а отже являється важливим речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що наразі виникла необхідність накладення арешту на майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_6 , оскільки є ймовірність того, що незастосування арешту може призвести до пошкодження, псування, знищення слідів злочину. Також, вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_6 мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі SM-A510F, ІМЕІ НОМЕР_1 , може містити інформацію щодо відчуження інших об`єктів кримінального правопорушення та відомості про скоєння інших інкримінованих злочинів.

В зв`язку з чим слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, підтвердив доводи викладені у ньому та просив його задовольнити. В обґрунтування пропущеного строку зазначив, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки до матеріалів справи додана ухвала слідчого судді від 15.02.2023 року про повернення клопотання по арешт слідчому.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, статтею 171 КПК України визначено вимоги, які стосуються змісту клопотання про арешт майна, а частиною 5 вказаної статті чітко визначені строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна - не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Частиною 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто, слідчий при зверненні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у відповідності до ст. 117 КПК України, повинен разом з вказаним клопотанням подати мотивоване клопотання про поновлення пропущеного строку, з наданням доказів поважності причин такого пропуску.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії в межах встановленого законом часу.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що зазначене клопотання подане до суду з пропуском строку звернення, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено згідно протоколу обшуку особи від 07.02.2023 року, тоді як з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся лише 17.02.2023 року. Проте жодних клопотань про поновлення строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не подано.

При цьому, посилання слідчого на те, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин не заслуговує на увагу, оскільки до матеріалів справи додана ухвала слідчого судді від 15.02.2023 року про повернення клопотання по арешт слідчому, оскільки 15.02.2023 року він подав заяву про повернення клопотання для його доопрацювання, проте слідчим не доведено та не надано відповідних доказів про усунення недоліків, виявлених ним при поданні клопотання 15.02.2023 року.

Разом з тим, слідчий, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не навів поважності причин такого пропуску, не підтвердив його належними доказами, зокрема, відсутні докази своєчасного звернення до суду з клопотанням 15.02.2023 (зокрема поштовий конверт з відповідними відмітками), а також не навів жодних поважних підстав, які б ствердно вказали на існування обставин, що перешкодили вчасності подачі такого клопотання, тому підстави для поновлення процесуального строку на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна відсутні.

Що стосується розгляду клопотання слідчого по суті, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.02.2023 встановлено, що слідчим проведено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено, мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі SM-A510F, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що, відповідно до клопотання, слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 234 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши надані слідчому судді копії матеріалів кримінального провадження встановлено, що відповідно до змісту протоколу обшуку від 07.02.2023 встановлено, що тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Samsung» не містить ідентифікаційних та родових ознак (детальний опис, тощо).

У протоколі обшуку не визначено, які сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження містяться на або у мобільному телефоні марки «Samsung».

Крім того, у клопотанні слідчого не доведено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 майно (мобільний телефон марки «Samsung») відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Також, слідчим у клопотанні не визначено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 майно (мобільний телефон марки «Samsung») разом з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження та які факти та обставин у вказаному кримінальному провадженні вони можуть доводити в ході досудового розслідування кримінального провадження, пов`язаного із замахом на викрадення майна, зокрема, шолому з печатками та захисних окуляр, з огляду на вимоги ст. 91 КПК України.

Доказів, які б підтверджували протиправне походження тимчасово вилученого в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Samsung» або вказували на те, що мобільний телефон марки «Samsung» є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Отже, на думку слідчого судді, слідчим не доведено, що тимчасово вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_6 від 07.02.2023 року майно - мобільний телефон марки «Samsung», який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та перебував у його користуванні відповідає вимогам та критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, є знаряддям вчинення злочину, використовується у противоправній діяльності, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом, і може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та, разом із інформацією, що у них міститься, є необхідною умовою для проведення експертного дослідження із застосування спеціальних знань.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При таких обставинах клопотання не підлягає задоволенню, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити , відповідно до вимог ч.1 ст. 173 КПК України у зв`язку із його необґрунтованістю.

Що стосується подальшої долі майна, яке було вилучено згідно протоколу огляду місця події від 07.02.2023 року, то вказане питання має бути вирішено відповідно до вимог КПК України.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000110 від 07.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1