Справа № 484/4487/22
Провадження № 1-кп/484/133/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 15.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не являється депутатом, інвалідності не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за фактами вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став та продовжує систематично вчиняти психологічне насильство щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а саме щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою він перебуває у сімейних відносинах на протязі 1,5 років.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2022 року (справа №484/480/22) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 30.12.2021 року близько о 19:00 год. по АДРЕСА_2 , сімейного насильства, а саме ОСОБА_3 ображав нецензурними словами, виганяв з будинку та намагався спричинити тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративному штрафу в сумі 200 грн.

Крім того, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2022 року (справа №484/610/22) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 22.01.2022 року о 12:47 год. по АДРЕСА_2 сімейного насильства, а саме ОСОБА_3 висловлював погрози фізичною розправою своїй співмешканці ОСОБА_5 та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою він перебуває у сімейних відносинах на протязі 1,5 років, що призводить до психологічних страждань останньої.

Поряд з цим, 13.10.2022 року близько о 21:30 год. ОСОБА_3 перебував разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же час, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки, ОСОБА_3 вчинив конфлікт з ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів, в ході якого в грубій формі її словесно ображав, принижував, незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її, викликати душевні переживання та спричинити в неї психологічну травму.

Так, в ході даного конфлікту ОСОБА_5 , відчуваючи загрозу своєму життю та здоров`ю, мала намір покинути будинок, однак ОСОБА_3 позбавив її можливості це зробити, зачинивши двері з середини. В подальшому ОСОБА_5 намагалася покинути будинок через вікно та при спробі це зробити ОСОБА_3 схопив останню за праву руку, праву ногу та волосся поваливши на підлогу в коридорі, а потім ще завдав один удар кулаком правої руки по верхній частині її голови, чим завдав ОСОБА_5 фізичних страждань, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Умисні, систематичні та протиправні дії ОСОБА_3 направлені на вчинення відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнього насильства, викликали у останньої емоційну невпевненість через нездатність захистити себе, відчуття загрози своєму здоров`ю, психологічних та фізичних страждань.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно систематично вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки за умов та обставин викладених в обвинувальному акті, у скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася наклала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, а також заначила, що претензій до обвинуваченого немає і покарання останньому просить призначити згідно з законом.

Крім визнання вини ОСОБА_3 його вина у вчиненні кримінального злочину передбаченого ст.126-1 КК України знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

-постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2022 року (справа №484/480/22), якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 30.12.2021 року домашнього насильства відносно своє співмешканки ОСОБА_5 ;

-постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.03.2022 року (справа №484/610/22), якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення 22.01.2022 року домашнього насильства відносно своє співмешканки ОСОБА_5 .

Отже, оцінивши вище зазначені докази відносно вини обвинуваченого, суд, знаходить, що вони підтверджують те, що саме ОСОБА_3 систематично, а саме 30.12.2021 року, 22.01.2022 року, 13.10.2022 року вчиняв домашнє насильство відносно свої співмешканки ОСОБА_5 та свідчать, що про те, що обвинувачений діяв умисно та безпосередньо вчинив кримінальний злочин передбачений ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд не знаходить.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, який є не тяжким, особу винного, який характеризується за місцем проживання негативно, притягується до кримінальної відповідальності вперше, раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вчинив кримінальний злочин проти здоров`я особи.

Разом з тим, суд бере до уваги пункт 1 Постанови Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено те, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначені покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пункт 2 вказаної Постанови наголошує на тому, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Так, санкція ст.126-1 КК України передбачає такі види покарання: громадські роботи, арешт, обмеження волі, позбавлення волі.

З урахуванням вимог ст.65 КК України, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується виключно негативно, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, тобто обрати більше суворе покарання із передбачених видів покарань за ст.126-1 КК України, та визначити його розмір ближче до мінімальної межі передбаченого даного виду покарання - строком на один рік, враховуючи позицію прокурора та потерпілого.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_3 , є раніше не судимим, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 392-396 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1