Справа № 474/666/21
Провадження № 1-кп/474/16/22
ВИРОК
Іменем України

09.11.22р. смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорки ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 08.05.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, гр. України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , який в силу приписів ст. 89 КК України є особою раніше несудимою,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

31.08.2021р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 08.05.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Потерпілим від злочину є ОСОБА_6 .

09.11.2022р. до суду надійшла угода про визнання винуватості укладена 09.11.2022р. між прокуроркою у кримінальному провадженні - прокуроркою Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи засудженим вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2020р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, а також за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17.02.2020р. за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, для себе належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

06.05.2021р., близько 13 год. 30 хв., більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_2 вживали алкогольні напої.

В ході розпиття алкогольних напоїв у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна повторно, ОСОБА_4 попрямував до території домоволодіння належного ОСОБА_6 , розташованого навпроти, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Підійшовши до території вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 зайшов через отвір для хвіртки на частково огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи ціль на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що за ним ніхто не спостерігає та його дії є таємними, будучи обізнаним, що ОСОБА_6 зберігає в приміщені літньої кухні майно, ОСОБА_4 будучи поінформованим, що доступ до вказаного приміщення йому обмежений законним володільцем приміщення, за допомогою ключа від навісного замка, відчинив вказаний замок вхідних дверей, долаючи тим самим цю перешкоду, проник до приміщення літньої кухні. Перебуваючи у житловій кімнаті вказаного приміщення, ОСОБА_4 викрав два металеві бильця від полуторного ліжка, а також металеву сітку з металевими наконечниками від двоспального ліжка.

Продовжуючи реалізувати задумане, ОСОБА_4 залишив територію вказаного домоволодіння разом з викраденим майном, яким розпорядився за власним розсудом.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 550 грн.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Суд вважає, що вказана кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, так як повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

23.07.2021р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, а 30.08.2021р. вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

09.11.2022р. між прокуроркою у кримінальному провадженні - прокуроркою Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до вимог глави 35 КПК України, укладена угода про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні, згідно якої ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин встановлених під час судового розгляду.

Сторони угоди не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій, укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується:

- під час розслідування та судового провадження беззастережно визнати обвинувачення за обставин, викладених в обвинувальному акті;

- активно сприяти у проведенні кримінального провадження щодо нього.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та застосування ст.ст. 75, 76 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 враховуються наступні обставини:

- особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу положень ст. 89 КК України є особою у якої відсутня судимість;

- щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- повне відбуття покарання за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.01.2020р. за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 годин громадських робіт, а також за вироком Кривоозерського суду Миколаївської області рід 17.02.2020р. за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 160 годин громадських робіт.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні: обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 .

Сторони погоджуються, що під час ухвалення вироку на підставі цієї угоди:

- питання щодо долі речових доказів має бути вирішеним у відповідності до вимог ст. 100 КПК України;

- питання щодо процесуальних витрат має бути вирішеним у відповідності до вимог ст.ст. 122-126 КПК України.

Сторона захисту розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження цієї угоди для сторін є:

а) для прокурора, підозрюваного, обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 - 424 Кримінального процесуального кодексу України;

б) підозрюваного, обвинуваченого - його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подання клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні прокурорка ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене покарання, а також просила визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, а також просив визначити іспитовий строк на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладання угоди про визнання винуватості та просив її затвердити, а також просив призначити обвинуваченому узгоджене покарання та визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, водночас 08.11.2022р. звернувся до суду із заявою (телефонограма № 518), в якій вказує про те, що він надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості проти затвердження якої не заперечує, та що йому відомі наслідки затвердження угоди. Потерпілий також повідомив про не можливість з`явлення в судове засідання в зв`язку з перебуванням на роботі у м. Києві та оголошенням в Україні воєнного стану.

В матеріалах справи також наявна письмова згода потерпілого ОСОБА_6 від 06.02.2022р. на укладення угоди про визнання винуватості між прокуроркою та обвинуваченим.

Судом після з`ясування думки учасників кримінального провадження вирішено проводити судовий розгляд в порядку, визначеному ст. 325 КПК України, без участі потерпілого ОСОБА_6 .

Розглянув питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокуроркою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, або підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості відповідає приписам ст. 472 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 09.11.2022р. про визнання винуватості, укладеної між прокуроркою у кримінальному провадженні - прокуроркою Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та застосування ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинуваченому на стадії досудового розслідування не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: два металевих бильця від полуторного ліжка та одна металева сітка з металевими наконечниками, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , підлягають залишенню останньому як законному власнику.

Процесуальні витрати, що складаються з витрат, пов`язаних із залученням експерта ОСОБА_9 в сумі 320 грн. 00 коп. та експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 2 574 грн. 30 коп. у відповідності до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 100, 124, 370-375, 394, 473, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09.11.2022р., укладену між прокуроркою у кримінальному провадженні - прокуроркою Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 08.05.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: два металевих бильця від полуторного ліжка та одну металеву сітку з металевими наконечниками,які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити останньому як законному власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта ОСОБА_9 в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. та експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 2 574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 30 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1