10.03.2023 363/4137/21
ВИРОК

Іменем України

10 березня 2023 року Вишгородським районним судом Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000569 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, на утримання має малолітню дитину 2014 року народження, працюючого не офіційно, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

06.06.2021 року, близько о 20-40 год., ОСОБА_7 керуючи, технічно справним автомобілем марки «HYUNDAI PONY 1.5 GLS» реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух по автодорозі «Київ-Вишгород-Ровжі» в напрямку с. Ровжі у Вишгородському районі, Київської області.

Проїжджаючи ділянку автодороги в районі кілометрового знаку 19 км. + 750 м. в Вишгородському районі Київської області, водій ОСОБА_7 , діючи необережно, а саме проявляючи злочинну недбалість, в порушенні вимог п. 10.1 і дорожньої розмітки 1.1 глави 34 Правил дорожнього руху України, рухаючись по закругленню дороги праворуч, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху змінив напрямок руху ліворуч і перетнувши осьову суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, виїхав на зустрічну смугу де допустив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події водію автомобіля марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелом вінцевого відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як для повного зрощування вищезазначених переломів потрібен строк понад 21 добу.

Допущені порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 і дорожньої розмітки 1.1 глави 34 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема пояснивши, що дійсно 06.06.2021 року керуючи автомобілем марки «HYUNDAI» рухаючись по закругленню дороги не справився з керуванням та виїхав на зустрічну смугу де допустив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT» під керуванням потерпілого. ОСОБА_7 визнає цивільний позов частково, а саме матеріальну шкоду у розмірі заявлену у позові потерпілого, а матеріальну шкоду у розмірі десять тисяч гривен. Зокрема, вказуючи при цьому, що щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що дійсно керував автомобілем марки «RENAULT» в напрямку м. Вишгорода по закругленню дороги, раптово на зустріч виїхав автомобіль марки «HYUNDAI» під керуванням обвинуваченого де і відбулась зіткнення автомобілів. Заявлений цивільний позов підтримує повністю та просить задовольнити. Крім того просив призначити покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Таким чином суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують та стан здоров`я обвинуваченого.

При визначенні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує, що обвинувачений за місцем роботи характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, працюючого не офіційно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив необережний кримінальне правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілого, щодо призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з метою попередження нових кримінальних правопорушень, виправлення ОСОБА_7 з врахуванням вимог статті 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції визначеної частиною 1 статті 286 КК України, а саме обмеження волі з застосуванням статті 75 КК України з покладанням відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про необхідність призначення обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує характер порушень правил дорожнього руху, вчинених обвинуваченим, наслідки від цих порушень, тому суд приходить до висновку, що без відбування зазначеного додаткового покарання виправлення та перевиховання обвинуваченого є неможливим.

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_7 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням і просить стягнути з ОСОБА_7 на його корить 18 061,13грн., яка складає загальну вартість придбання потерпілим лікарських засобів, препаратів, матеріалів медичного призначення, лікування реабілітації, а саме: придбання ліків та лікарських засобів на суму 5 681,13гри., що підтверджується фіскальними чеками, товарними чеками № А 1-Чк-1225521 від 08.06.2021 року та № АФ-Чк-1225565 від 08.06.2021 pоку; проведення спіральної комп`ютерної томографії лівого ліктьового суглобу у ТОВ «Сучасні діагностичні системи» від 07.06.2021 року у розмірі 900 гри., що підтверджується Актом про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_8 та фіскальним чеком на суму 900 грн. від 02.08.2021 року; придбання пластини та додаткові інпланти для проведення операції у розмірі 10 800 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 06082021/1 від 08.06.2021 року та квитанцією № 36 від 08.06.2021 року на суму 10 800 грн.; придбання 09.06.2021 р. в Інтернет магазині МЕД-zakaz пов`язки «Дезо» вартістю 600 грн., що підтверджується товарним чеком; друк рентгенівського знімку - 80 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 05.07.2021 pоку; проведення МСКТ лівого ліктьового суставу 05.07.2021 року. Крім того, моральну шкоду у розмірі 500 000,00грн., яка полягає з урахуванням характер та обсяг страждань, яких знав потерпілий, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, у життєвих планах виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 статті 1167 ЦК України.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Таким чином, саме обвинувачений ОСОБА_9 повинен відповідати за завдану моральну та матеріальну шкоду.

При вирішенні цивільного позову, про відшкодування шкоди заподіяну обвинуваченим, яка підлягає відшкодуванню за рахунок обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд вважає вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 , підлягають задоволенню повністю, оскільки підтверджуються належними доказами доданими до позовної заяви, а саме: товарний чека № А 1-Чк-1225521 від 08.06.2021 року та № АФ-Чк-1225565 від 08.06.2021 pоку; фіскальний чек на суму 900 грн. від 02.08.2021 року; рахунок-фактура № 06082021/1 від 08.06.2021 року та квитанція № 36 від 08.06.2021 року на суму 10 800 грн.; товарний чек на суму 600грн.; фіскальний чек від 05.07.2021 pоку на суму 80грн.; проведення МСКТ лівого ліктьового суставу 05.07.2021 року.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її спричинила. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань і має бути розумним та справедливим.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд констатує, що потерпілим не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довела перед судом заявлений нею розмір моральної шкоди в повному обсязі.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_8 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому у розмірі 50 000,00 гривень та на переконання суду саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для ОСОБА_7 , з урахуванням його матеріального стану та даних щодо його особи, який не визнав цивільній позов в повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому понесеного ним моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілою стороною не доведено перед судом заподіяння потерпілому моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у цивільному позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню із обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком один рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені статті 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у розмірі 18 061,13грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт з автомобіля марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля марки «HYUNDAI PONY 1.5 GLS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.06.2021.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000569 після набрання вироком законної сили, а саме:

автомобіль марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути власнику;

автомобіль марки «HYUNDAI PONY 1.5 GLS» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6 864,80грн. (1 716,20грн. + 1 716,20грн. + 1 716,20грн. + 1 716,20грн.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1