КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , подане в межах кримінального провадження № 0000722 від 06грудня 2021 року, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,про накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, який відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора у кримінальному проваджені №0000722 від 06 грудня 2021 року про накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Щодо строку апеляційного оскарження прокурор зазначає, що розгляд клопотання відбувався за відсутності сторін через постійні вимкнення світла у приміщенні суду, а повний текст ухвали прокурор отримав лише 03 лютого 2023 року, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка про її отримання. За таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження, пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Сторона обвинувачення вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та є необгрунтованою.

Як зазначає прокурор, грошові кошти, які перебувають на рахунку ОСОБА_7 НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Правекс Банк», підпадають під дію п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК Україну, як такі, що одержані безоплатно, внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна та щодо яких можливе застосування спеціальної конфіскації, а тому відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України на них може бути накладено арешт.

Щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0, 0366 га з кадастровим номером :36:289:0022, на якій він розташований, прокурор зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вони придбані ОСОБА_7 16 грудня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 1795 між нею та ОСОБА_3 за 285 тисяч доларів США.

Таким чином, прокурор стверджує, що вказаний житловий будинок і земельна ділянка під ним були придбані ОСОБА_7 протягом одного місця після безоплатного перерахування на її рахунок грошових коштів від ТОВ «Укртранснафта Груп», які останнє отримало від ТОВ «Мец-Агро», а ті внаслідок шахрайських дій від іноземної компанії «TRITANNUS TRADING LIMITED».

Щодо накладення арешту на інше майно, то як зазначає прокурор воно відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України, переслідує легітимну мету та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна і завданням цього кримінального провадження.

Отже, як вважає прокурор, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника власника майна та власника майна, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000722 від 06 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 має у власності автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER VELAR», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , а також має частку в розмірі 100 % в статутному капіталі ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП», , з розміром внеску до статутного фонду 1 000 000,00 грн.

Окрім цього ОСОБА_7 має відкритий банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ «Правекс Банк», на якому можуть зберігатися грошові кошти, які мають значення для кримінального провадження.

У зв`язку з зазначеним вище, уоргану досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить на правы приватної власності ОСОБА_7 , а саме на :

· рухоме майно:

-автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER VELAR», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 проживає: АДРЕСА_1 ;

· нерухоме майно:

-житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-нежитлове приміщення загальною площею 276, 8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-земельну ділянку площею 0, 0366 га з кадастровим номером :36:289:0022, що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-комплекс, об`єкт житлової нерухомості площею 11, 4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-грошові кошти, які у безготівковому вигляді, які знаходяться на особистому банківському рахунку ОСОБА_7 НОМЕР_1 АТ «Правекс Банк», в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів що надходять.

· корпоративні права:

-частку ОСОБА_7 в розмірі 100 % в статутному капіталі ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП», , з розміром внеску до статутного фонду 1 000 000,00 грн., з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою його спеціальної конфіскації.

13 вересня 2023 року прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 звернувся дослідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в межах кримінального провадження № 0000722 від 06грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року, залишено без задоволення вказане клопотання про накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що відсутні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має ознаки, передбачені ст. 98 КПК України, тобто було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даномупровадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги пояснення надані прокурором під час апеляційного розгляду про те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні спрямовано до суду для розгляду по суті.

З урахуванням зазначеного, жодних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора на накладення арешту на вказане майно не існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , подане в межах кримінального провадження № 0000722 від 06 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1493/2023

Єдиний унікальний номер 752/29630/21

Категорія: ст. 171 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_13

Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1