Справа № 516/163/23
Провадження № 1-і/516/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області

в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теплодар Одеської області в режимі відеоконференції з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000315. від 18.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, -

УСТАНОВИВ :

До Теплодарського міського суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000315 від 18.07.2017 року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк обраного запобіжного заходу спливає 17.03.2023 року.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.

Необхідно також взяти до уваги сукупність обставин, які передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду , відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема обвинувачений не одружений, неповнолітніх утриманців не має , відсутність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів. Крім того, по справі ще не допитані свідки, а такому існує ризик того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений зможе на них незаконно вплинути, з метою схилити до надання неправдивих свідчень.

Враховуючи наведене, вважає, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Обвинувачений заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що підозра висунута йому є необґрунтованою, кримінальна справа відносно нього сфальсифікована, він тривалий час незаконно утримується під вартою, тому відсутні підстави для продовження тримання його під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки обвинувачений тривалий час утримується під вартою, просив замінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши клопотання, а також інші матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 перебував на розгляді Голопристанського районного суду Херсонської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 52 від 26.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» та ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 03.10.2022 змінено підсудність Голопристанського районного суду Херсонської області, з визначенням її Теплодарському міському суду Одеської області.

ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у приміщення та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, та у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у кримінальному проступку.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 18.07.2017 приблизно об 11.00 год., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном з метою обернення його на свою користь, керуючись корисливим мотивом, через відкриті вхідні двері проник до приміщення магазину «SecondHand» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_1 , де вчинив напад, поєднаний із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, на продавця магазину потерпілу ОСОБА_8 при наступних обставинах.

Обвинувачений, використовуючи предмет, схожий на ніж, наніс не менше чотирьох ударів в область грудної клітини та по одному удару по лівому передпліччю і лівої кисті, в результаті чого заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя у вигляді множинних проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з права.

Після чого, обвинувачений, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з магазину, заволодів грошовими коштами потерпілої в розмірі 50 доларів США, станом на 18.07.2017р. еквівалентних 1298,24 грн., а також її особистим майном і документами, якими розпорядився на власний розсуд.

Крім того, обвинувачений 18.07.2017р. приблизно об 11.00 год., переслідуючи корисливий умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, з метою обернення його на свою користь, шляхом вільного доступу проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вазаною вище адресою, де умисно, скоїв розбійний напад на продавця магазину потерпілу ОСОБА_8 .

Під час вчинення розбійного нападу обвинувачений, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя потерпілої, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді смерті потерпілої, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, використовуючи предмет, схожий на ніж, наніс не менше чотирьох ударів в область грудної клітини та один удар по лівому передпліччю, в результаті чого заподіяв потерпілій тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя у вигляді множинних проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з права.

Таким чином, обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними, однак свій злочинний намір у вигляді настання смерті потерпілої не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла залишилася живою.

Після чого обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій корисний намір, з магазину, заволодів грошовими коштами потерпілої в розмірі 50 доларів США, еквівалентних 1298,24 грн., а також її особистим майном і документами, якими розпорядився на власний розсуд.

Крім того обвинувачений, за місцем свого мешкання у порушення ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» зберігав, без передбаченого законом дозволу, психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою 1,2757 г., до моменту її вилучення під час обшуку працівниками поліції у період часу з 16.05 год. до 17.40 год. 31.07.2017р.

01 серпня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області було обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Після чого, запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався ухвалами судів. Останній раз, ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 17.01.2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 17.03.2023 року.

Встановлено, що суд, первісно при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, керувався вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, оскільки обвинувальний акт щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, прийнято судом до розгляду та судовий розгляд триває.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Як вбачається з дослідженого клопотання , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим, обставини пред`явленого обвинувачення, а саме замаху на вбивство особи з метою розбійного нападу, внаслідок якого потерпіла залишилися живою лише через незалежні від обвинуваченого обставини.

Таким чином, він може ухилитися від явки до суду та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків з метою уникнення від можливого суворого покарання.

Незважаючи на доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для тримання його під вартою, суд вважає, що тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , а також суспільний інтерес у розгляді кримінального провадження, слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які із спливом часу не зменшилися, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України,а тому подане клопотання підлягає задоволенню.

На думку суду, доводи обвинуваченого та його захисника не спростовують дані обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу, крім того твердження обвинуваченого не підтвердженні жодними документами.

Також, доводи обвинуваченого щодо відсутності підстав для продовження строку тримання під вартою, оскільки підозра є необґрунтованою судом до уваги не приймається, за таких підстав.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду робити висновки щодо наявності, або відсутності обґрунтованості обвинувачення.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст. ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про обрання або продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

За таких обставин суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК УкраїниКК України, при розгляді клопотання про обрання чи продовженні строку запобіжного заходу.

Також, на думку суду, доводи обвинуваченого, щодо безпідставно довготривалого утримання його під вартою у статусі обвинуваченого, є необґрунтованими за наступних підстав.

Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи. Суд зазначає, що суспільний інтерес у цій справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі зміни йому запобіжного заходу, а саме переховування від суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань. Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969р.); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968р.).

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011р). У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010р. п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013р. у справі «Волосюк проти України»). При цьому, докази того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим та його захисником не надані.

Крім того, слід наголосити, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення. При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Також, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято, свідки та потерпіла підлягають безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, суд вважає, що в даному випадку існують ризики можливого незаконного впливу останнього на свідків та потерпілу, з метою зміни останніми показань, а також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного і того, що по справі слід провести судовий розгляд, а інтереси суспільства та держави в даному випадку привалюють над інтересами особи, її особистої свободи та недоторканості, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави, оскільки злочин, вчиненений із застосуванням насильства, з метою позбавлення особи життя.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор»на 60 днів, тобто до 12 травня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копії ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику та начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3