КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1.,

суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4.

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинуваченняуправління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованоїзлочинності Департаменту нагляду задодержанням законів Національною поліцією України таорганами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку 21.11.22 у квартирі за місцем проживання ОСОБА_7. за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, а саме: грошові кошти купюрами по 100 доларів кожна на загальну суму 100 000 доларів США.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що вилучені грошові кошти можуть бути здобутими в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв'язку з чим постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління ОСОБА_8. від 21.11.2022 їх

визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

___________________________________________________________________________

Справа № 757/33755/22-к Слідчий суддя - ОСОБА_9.

Апеляційне провадження № 11-сс/824/213/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_10.

Крім того, є необхідність накладенні арешту на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, оскільки одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, а також призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

22.12.2022 від захисника ОСОБА_6., яка діє в інтересах ОСОБА_7., надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просила відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_11. надано слідчому документи, які підтверджують законність походження вилучених грошових коштів, та матеріали провадження не містять доказів причетності ОСОБА_7. до кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування.

Крім того, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду 18.01.2023 захисник ОСОБА_6. в інтересах ОСОБА_7. надала копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20.12.2022, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6. в інтересах ОСОБА_7., та зобов'язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України в кримінальному провадженні № 0001513 від 20.07.2021 року невідкладно повернути власнику (володільцю) ОСОБА_11. майно, вилучене під час проведення обшуку 21.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_1, а саме: грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, поміщені до спецпакету ГСУ НП України PSP2147101.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_5., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку захисника ОСОБА_6. в інтересах ОСОБА_7., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001513 від 20.07.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст.28 ч. 4 ст.368, ч. 2 ст.364 КК України.

Згідно викладених у клопотанні відомостей, в ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, до складу якої входять колишній заступник міністра юстиції України ОСОБА_12., співробітники підконтрольного йому адвокатського бюро «ОСОБА_12.» та інші особи, зловживаючи своїм службовим становищем, створили протиправний механізм одержання неправомірної вигоди від фізичних та юридичних осіб за сприяння у вирішенні питань, які входять до сфери органів юстиції.

Так, восени 2021 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин до ОСОБА_12. звернувся ОСОБА_13. за допомогою у сприянні за грошову винагороду вчинити незаконні реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно юридичної особи - ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» (), маючи на меті змінити склад засновників (учасників) та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) вказаної юридичної особи.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_13., ОСОБА_12., усвідомлюючи наслідки протиправних дій, всупереч інтересам служби, зловживаючи своїм службовим становищем, зорганізував співробітників підконтрольного йому адвокатського бюро «ОСОБА_12.» та приватного нотаріуса ОСОБА_7. з метою пошуку державного реєстратора, який за грошову винагороду погодиться здійснити незаконні реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно юридичної особи - ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» ().

У ході досудового розслідування встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_7. із залученням інших невстановлених осіб на прохання ОСОБА_12. познайомив співробітника адвокатського бюро «ОСОБА_12.» ОСОБА_14. з приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_15., як з безпосереднім виконавцем злочинних дій, яка володіє ідентифікаторами доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та наділена законними повноваженнями державного реєстратора.

Так, 01.12.2021 приватний нотаріус ОСОБА_15., усупереч ухвалі Господарського суду Київської області від 02.07.2021 у справі № 911/698/21 (911/1920/21), яка на момент здійснення реєстраційних дій не втратила свою законну силу та якою визначено заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій та змін щодо ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» () у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, посилаючись на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2021 у справі № 902/47/21, здійснила реєстраційні дії про скасовування рішення про заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» ().

Вказані протиправні дії надали державному реєстратору можливість змінити склад засновників (учасників) та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» ().

У подальшому, 03.12.2021 на підставі заяви ОСОБА_16. та долучених до неї документів, підтверджуючих особу, приватний нотаріус ОСОБА_15. здійснила наступні реєстраційні дії: «Зміна місцезнаходження юридичної особи», «Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи», «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)».

Унаслідок протиправних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_15. видалила трьох фізичних осіб з числа кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ «ДИНАСТІЯ В.В.» ().

У ході проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_15. отримала за свої протиправні дії неправомірну вигоду в розмірі 5 000 доларів США.

Згідно долучених до клопотання матеріалів убачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2022 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_7. за адресою АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_17.

Відповідно до даних протоколу обшуку від 21.11.2022, цього ж дня проведено обшук квартири, в якій проживає ОСОБА_7., в ході якого виявлено та вилучено, серед іншого, грошові кошти купюрами по 100 доларів кожна на загальну суму 100 000 доларів США.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління ОСОБА_8. від 21.11.2022 вилучені в ході обшуку грошові кошти в сумі 100 000 доларів США визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

25.11.2022 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час проведення обшуку 21.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1, а саме: грошові кошти купюрами по 100 доларів кожна на загальну суму 100 000 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук було відмовлено у частині відшукання грошових коштів, ОСОБА_7. не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, та прокурором не доведено відповідність грошових коштів ознакам речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що грошові кошти, вилучені 21.11.2022 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7., відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути набутими кримінально-протиправним шляхом, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, на переконання колегії суддів, прокурором доведено наявність обставин, передбачених абзацом 2 ч. 4 ст. 170 КПК України, для арешту майна третьої особи - ОСОБА_7. з метою можливої спеціальній конфіскації.

Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7. не має процесуального статусу підозрюваного, за викладених у клопотанні обставин не є підставою для відмови в його задоволенні, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов'язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов'язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність грошових коштів у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2022 про дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_1, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна, а тому посилання слідчого судді на вказану обставину не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Доводи захисника ОСОБА_6., яка діє в інтересах ОСОБА_7., викладені у письмових запереченнях, фактично зведені до недоведеності причетності ОСОБА_7. до кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування. Разом з тим, такі доводи є передчасними, оскільки оцінка фактичних обставин кримінального правопорушення, яке розслідується, встановлення достатності доказів для доведення наявності події та складу кримінального правопорушення, не є предметом розгляду слідчого судді під час вирішення клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника ОСОБА_6. в інтересах ОСОБА_7. на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.12.2022 про зобов'язання повернення ОСОБА_11. вилученого майна, яка постановлена після прийняття розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна 06.12.2022, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Інші доводи захисника ОСОБА_6. в інтересах ОСОБА_7. не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешту майна.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального

керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинуваченняуправління нагляду за додержанням

законів у сфері протидії організованоїзлочинності Департаменту нагляду задодержанням законів Національною поліцією України таорганами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинуваченняуправління нагляду за додержанням

законів у сфері протидії організованоїзлочинності Департаменту нагляду задодержанням законів Національною поліцією України таорганами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку 21.11.2022 за адресою: АДРЕСА_1, за місцем проживання ОСОБА_7, а саме: грошові кошти купюрами по 100 доларів кожна на загальну суму 100 000 доларів США.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3