Справа № 404/7577/22
Номер провадження 1-кс/404/3373/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000176, з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2022 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на речі, вилучені під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучене майно має значення для кримінального провадження в якості речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України. Мета звернення збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна як виду додаткового покарання передбаченого санкцією ст. 368 КК України.

Прокурор подав заяву про слухання клопотання без його участі.

Власник та володілець тимчасово вилученого майна просить розглянути клопотання без нього.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000176 за ч. 3 ст. 368 КК України.

29.12.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда працівники ДБР провели обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного обшуку були виявлені та вилучені речі, перелік яких містяться в протоколі обшуку. Вилучене майно оглянуто і постановою слідчого визнано речовим доказом.

30.12.2022 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні корупційного злочину, санкція якого передбачає покарання виді позбавлення волі з обов`язковим додатковим видом покарання у виді конфіскації майна (ч. 3 ст. 368 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна у цьому випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; (п. 1 цієї статті ); конфіскації майна як виду покарання (п. 3 цієї статті)

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження. За правилами ст. 132 КПК України його застосування допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Прокурор правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, оскільки воно визнано речовим доказом, тобто існують потреби для застосування арешту через необхідність виконання завдань цього провадження.

Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України). Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч.1 ст.28 КПК України). Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є: складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Прокурор надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі обшуку, огляду місця події, огляду предметів, допити свідків, впізнання речей, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Заявлені до арешту речі є речовими доказами. Прокурор обґрунтовано вважає про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень будуть речові докази вилучені речі, тому є ризик відчуження/знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, реалізації потерпілими права на захист та безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна.

Прокурор довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час проведення обшуку, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників і третіх осіб.

Разом з цим необхідно зауважити, що санкція ч. 3 статті 368 КК України передбачає такий обов`язковий додатковий вид покарання, як конфіскація майна.

ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, тому існує потреба забезпечити виконання у майбутньому можливої конфіскації майна як покарання. За таких умов є потреба у накладенні арешту на вилучені грошові кошти у національній валюті.

Обставини та завдання цього досудового розслідування (ст. 2 КПК України) виправдовує ступінь такого тимчасового втручання у майнові права і свободи підозрюваної особи, як накладення арешту з позбавленням її права на розпорядження та відчуження майна.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскації та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного рішення , яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. У даному випадку тимчасове обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. На виконання положень ч. 4 ст. 173 КПК України, тимчасово застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до зупинення або надмірного обмеження, та навпаки сприятиме виконанню завдань у цьому кримінальному провадженні та не завдасть інших негативних наслідків, які суттєво не позначаться на інтересах інших осіб. Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити. Накласти арешт на:

- індивідуальну програму професійного розвитку державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» на 2022 рік; завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» на 2022 рік; наказ Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області № 130о/с від 30.12.2021 про призначення ОСОБА_5 ; посадову інструкцію головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль»; копію наказу Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області №100 від 14.09.2022 року про проведення рибоохоронного рейду; копію розпорядження начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації від 01.07.2022 року № 467р; копію наказу Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області № 104 від 20.09.2022 року; щоденник державного інспектора рибоохорони Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області ОСОБА_5 на 60 аркушах; квитанцію обліку добутих «виловлених» водних біоресурсів № 83 від 25.05.2022 року; квитанцію обліку добутих «виловлених» водних біоресурсів № 82 від 25.05.2022 року; блокнот з обкладинкою чорного кольору з надписом Кіровоградська обласне ЕК із рукописними записами; iPhone XS МТ9Е2FS/A, з сім-картою мобільного оператора Vodafone з номером НОМЕР_1 , заборонивши розпоряджатись та користуватись арештованим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1