Справа №295/8212/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001056 від 10.06.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває вказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України за наступних обставин.

08.06.2022 приблизно о 11 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , користуючись інтернет ресурсом «ОLХ», відшукав оголошення про продаж мотоциклу марки «Ноnda» моделі «СВR 250R» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, що належить ОСОБА_7 та, завідомо розуміючи про неможливість купівлі вказаного транспортного засобу, вирішив незаконно заволодіти останнім.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння мотоциклом «Ноnda» моделі «СВR 250R», керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , у зазначений час, в телефонній розмові домовився із ОСОБА_7 про зустріч у м. Житомирі для огляду вказаного транспортного засобу.

Продовжуючи свій злочинний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 09.06.2022 приблизно о 13 годині, перебуваваючи у м. Житомирі, на вул. Лук`яненка, 8, зустрівся з ОСОБА_7 , та шляхом обману, під приводом оглянути технічну справність мотоцикла марки «Ноnda» моделі «СВR 250R», зловживаючи довірою власника транспортного засобу, запропонував ОСОБА_7 надати йому можливість здійснити рух на вказаному мотоциклі по вул. Лук`яненка, на що останній, будучи впевненим в правомірності намірів ОСОБА_4 , погодився та передав останньому ключі запалювання до мотоциклу. Отримавши в такий спосіб доступ до мотоциклу марки «Ноnda» моделі «СВR 250R», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , сів за його кермо та, всупереч волі ОСОБА_7 , попрямував у напрямку смт. Биківка, Житомирського району, Житомирської області.

Таким чином ОСОБА_4 незаконно заволодів належним ОСОБА_7 мотоциклом марки «Ноnda» моделі «СВR 250R» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , вартістю 109260(сто дев`ять двісті шістдесят тисяч) гривень 33 копійки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиросердечно розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_7 в дане судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та участі його представника ОСОБА_8 , претензій майнового характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 не має, шкода відшкодована повністю, просить обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор, захисник, законний представник обвинуваченого, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, його законний представник правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

У відповідності з вимогами ст.ст. 65, 103 КК України суд враховує, що скоєне обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_4 є кримінальним проступком, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Отже, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди потерпілому, вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці. Крім наведеного, із врахуванням вимог чинного кримінального - процесуального закону, яким передбачено, що судом під час призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання враховуються в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, з врахуванням конкретних обставини справи, суд враховує і інші обставини, які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину, в тому числі примирення з потерпілим. Отже, виходячи із зазначеного, пом`якшуючи покарання, суд враховує те, що потерпілий ОСОБА_7 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника не має, у зв`язку з відшкодуванням шкоди, вік останнього, уомви його проживання, який має постійне місце проживання, має достатній рівень матеріально - побутових умов та виховується в неповній сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в наркологічному диспансері і психіатричній лікарні не перебуває, щире каяття в скоєному, запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення злочинів та є студентом Київського професійного ліцею транспорту на першому курсі денного відділення.

Під час судового розгляду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусового заходу виховного характеру. Обгрунтовуючи, що згідно ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок, або нетяжкий злочин може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України вчинений ним злочин є нетяжким. Потерпілий претензій до нього не має, не заперечує проти застосування до нього судом засобів виховного характеру, про що надав суду відповідну розписку від 03.03.2023. Таким чином виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливо без застосування покарання, оскільки є підстави для застосування до нього примусового заходу виховного характеру, а саме передача під нагляд матері - ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні обвинувачений та його законний представник не заперечували проти задоволення клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні, вказуючи про наявність передбачених законом підстав, просив задовольнити подане захисником клопотання. Крім цього, просив застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України. Отже з врахуванням доводів заявленого клопотання, а також вимог закону, зокрема того, що перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру.У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов примусові заходи виховного характеру. Положення ч. 1 ст. 497 КПК кореспондуються з ч. 1 ст. 97 КК України і суд при прийнятті рішення керується тільки ст. 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання. Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

Тобто, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Даний висновок також закріплений в правовій позиції викладеній в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року (справа № 161/7253/18, провадження № 51-2615 км 19): щодо застосування положень ст. 105 КК, а саме звільнення неповнолітнього від покарання на підставі ст. 105 КК здійснюється без призначення неповнолітньому конкретного покарання, передбаченого санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою його було визнано винуватим.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до не тяжких злочинів.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, пом`якшуючі вину обставини, відсутність обтяжуючих обставин, матеріали що характеризують особу обвинуваченого, думку учасників розгляду кримінального провадження щодо заявленого захисником клопотання, суд вважає, що на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, висновку Житомирського районного сектору №7 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області від 27.03.2023, вважає необхідним застосувати до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері до досягнення повноліття.

Крім того встановлено, що потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_7 просив залишити вказаний цивільний позов без розгляду, оскільки претензій до обвинуваченого не має.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень слід залишити без розгляду, що не перешкоджає останньому звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні пов`язані із залученнямексперта для проведення двох судових експертиз становлять 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) гривні 54 копійки, слід стягнути з матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно ч. 2 ст 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 484-485,487,497 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити його від покарання, без визначення його виду і розміру.

На підставі ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповновлітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері, ОСОБА_5 , яка проживає разом з неповнолітнім обвинуваченим, за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Речові докази, після набуття вироком законної сили:рюкзак чорного кольору з сірими вставками «Sport», футболка синього кольору марки «Reebok» розміром XXL, штани чорного кольору марки «jm jara fashion», кепка чорного кольору марки «Puma» розміром 58, маска чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» моделі «G3 Duos» з imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 - повернути обвинуваченому, знявши з них арешт, накладений згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2022;змив зроблений з ручок керма мотоцикла марки «Honda» моделі «СВR 250R», д.н.з. НОМЕР_1 - знищити, знявши з них арешт, накладений згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2022; флеш-носій інформації Micro SD марки "Mibrand" з № MMCOR8GAU1LX-GDHJX211011 - зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні пов`язані із залученнямексперта для проведення судових експертиз згідно висновку експерта №СЕ-19/106-22/5636-БД від 06.07.2022 та висновку експерта №СЕ-19/106-22/5643-АВ від 20.06.2022, що становлять 2502 (дві тисячі п`ятсот дві) гривні 54 копійки стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1