Справа № 216/1425/18
провадження 1-кп/216/92/22
ВИРОК
іменем України

28 жовтня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000198 від 26 січня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, яка є громадянкою України, має повну середню освіту, офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

29 листопада 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дізналася від своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 29 листопада 2017 року у приміщенні Криворізької загальноосвітньої школи № 85 під час перерви однокласниця останньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , боляче штовхнула її ліктем в живіт.

Зазначена обставина обурила ОСОБА_3 , викликавши у неї гостру неприязнь до малолітньої ОСОБА_10 та умисел на спричинення дитині тілесних ушкоджень за фізичну образу доньки.

Діючи з цією метою, приблизно о 08.00 годині 30.11.2017 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «DaewooSens», державний знак НОМЕР_1 , під`їхала та зупинила автомобіль поблизу зупинки громадського транспорту «Вулиця Довженка» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де знаходилася малолітня ОСОБА_10 , чекаючи громадський транспорт.

Після чого, ОСОБА_3 вийшла з салону керованого нею транспортного засобу, та підбігши до дитини, почала образливо висловлюватися на її адресу, в ході чого, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , легких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, приблизно о 08.05 годині 30.11.2017, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Вулиця Довженка» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, утримуючи малолітню ОСОБА_12 лівою рукою за праве плече, умисно завдала дівчині по одному удару правим коліном в живіт та правим кулаком в обличчя ліворуч.

Після отриманих ударів малолітня ОСОБА_12 відбігла від ОСОБА_3 на безпечну відстань, а ОСОБА_3 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, поїхавши на керованому нею автомобілі «DaewooSens».

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 малолітній потерпілій ОСОБА_11 спричинено фізичний біль та тілесне ушкодження у вигляді садна підочної області ліворуч, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 178 від 07.02.2018 за своїм характером відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками: умисного легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачена у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінують, визнала повністю, підтвердила свої показання, які давала під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давала і дає добровільно, заборонених методів до неї зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просила не досліджувати обставини справи, оскільки вона фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор та захисник у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання не заперечували.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, якій декілька разів роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить її клопотання, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавала усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у її волевиявленні.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінуються обвинуваченій. Ці діяння містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками: умисного легкого тілесного ушкодження.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття та визнання своєї вини обвинуваченою.

До обставини, яка обтяжує покарання і встановлена у даній кримінальній справі, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра не перебувала і не перебуває, з листопада 2016 року перебувала під наглядом лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою вчинено кримінальний проступок.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а також особу обвинуваченої і обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання, наведені судом вище у вироці, та враховуючи санкцію частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нових злочинів, призначити обвинуваченій ОСОБА_3 найбільш м`який вид покарання у виді штрафу.

Крім того законний представник потерпілої ОСОБА_13 звернулась до ОСОБА_3 з цивільним позовом, в якому просила стягнути на її користь з обвинуваченої матеріальну шкоду у розмірі 487,69 грн, моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн, а також 500,00 грн витрат за правничу допомогу. Однак під час судового розгляду кримінального провадження законний представник потерпілої цивільний позивач ОСОБА_13 надала суду письмову заяву про залишення без розгляду її позовної заяви до обвинуваченої ОСОБА_3 .

Частиною 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд, вислухавши обвинувачену та її захисника, цивільного позивача, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільного позову дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_13 необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - залишити без розгляду.

Матеріали кримінального провадження №0000198 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/1425/18 (1-кп/216/92/22).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1