Справа № 462/7481/20
провадження 1-кс/462/45/23
У Х В А Л А

04 січня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, суд

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_3 03.01.2023 року подав до суду заяву про судді, у якій висловив недовіру головуючій судді ОСОБА_8 , яка здійснює судове провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України. Свою заяву обґрунтував тим, що на його думку суддею протягом всього розгляду справи було зайнято позицію прокурора, тобто сторону обвинувачення. Так, на його думку, суд незаконно долучив чотири томи матеріалів кримінального провадження надані прокурором до судової справи, таким чином фактично суд вже зайняв позицію сторони обвинувачення. Під час підготовчого судового засідання суддя належним чином не роз`яснила йому право на колегіальний розгляд справи. Крім того, вважає, що справа розглядається неуповноваженим судом із порушенням територіальності. ОСОБА_3 не довіряє судді ОСОБА_8 , оскільки остання порушила ч.5 ст. 17 КПК України та наперед в ухвалі про продовження запобіжного заходу від 11.11.2022 визначала його винною особою до винесення вироку по справі, що вказує на обвинувальному ухилі судового розгляду та порушення його права на проведення слухання справи безстороннім, неупередженим та справедливим судом.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його захисники - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заяву про відвід судді підтримали повністю, просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 та представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 проти заявленого відводу заперечили, вказали, що заявник не навів жодних підстав для відводу, передбачених КПК України, вважають заяву необґрунтованою та безпідставною.

Особа, якій заявлено відвід не виявила бажання дати пояснення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, суд приходить до переконання, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючої судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід., за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Як вбачається із поданої заяви про відвід судді, підставами для відводу головуючої судді обвинувачений ОСОБА_3 вказує на не вжиття суддею заходів щодо правильного визначення підсудності даного кримінального провадження, а також покликається на те, що під час підготовчого судового засідання йому належним чином не роз`яснили його права на колегіальний розгляд справи.

Разом з тим, згідно матеріалів та пояснень учасників судового засідання, обвинувачений був представлений захисником у підготовчому судовому засіданні у даному кримінальному провадженні та на даний час вже триває судовий розгляд даного кримінального провадження, а відтак відвід з даних причин заявлено з порушенням вимог ст. 80 КПК України.

Крім цього, відвід повинен бути вмотивований.

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

В обґрунтування своєї заяви про відвід обвинувачений не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України, подана заява не містить жодних обґрунтувань та мотивів відводу.

Щодо покликань ОСОБА_3 на безпідставне продовження суддею строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд враховує, що ухвали судді у даному кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, які були оскарженні його захисниками до Львівського апеляційного суду, залишені без змін та набрали законної сили. Таким чином наведені доводи заявника свідчать про його незгоду з процесуальним рішеннями головуючої судді при розгляді вказаного кримінального провадження, а тому, дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, що не може слугувати підставою для відводу. Покликання заявника на те, що суд вже визнає його винним у вчиненні інкримінавоного йому злочину, про що свідчить ухвала суду від 11.11.2022 про продовження запобіжного заходу є безпідставними та суперечать ст. 17 КПК України, так як вина особи у вчиненні кримінального правопорушення встановлюється обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а не ухвалою суду про продовження строку тримання під вартою, в якій лише зазначаються мотиви обрання або продовження строку тримання під вартою.

Будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість чи необ`єктивність судді, її безсторонність, при розгляді кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 75, 76 КПК України є підставами для відводу - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявником не наведено жодних підстав, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1