Справа № 301/3021/22

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в місті Іршава кримінальне провадження № 0000316 від 04.08.2022, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження с. Боржавське Виноградівського району Закарпатської області, місце реєстрації : АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , освіта середня, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи у приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований по АДРЕСА_3 пройшов військово-лікарську комісію на предмет визначення ступеня придатності до військової служби.

За результатами проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби, що підтверджено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.07.2022, виданої відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від 14.08.2008.

В подальшому ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на території пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 , 21.07.2022 під особистий підпис отримав повістку про прибуття 28.07.2022 на 10 годину до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вибуття на військову службу.

Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи придатним до несення військової служби за мобілізацією та належним чином повідомлений про дату, час та місце прибуття, 28.07.2022 року на 10.00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, таким чином ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а залишився вдома за місцем проживання АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, ОСОБА_3 , будучи вдома за адресою АДРЕСА_2 , являючись військовозобов`язаним, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період, тим самим порушивши вимоги ст.65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02. 2022.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно ухилився від призову на військову службу, так як злякався, що буде відправлений відразу в зону бойових дій, та відразу не зрозумів, що в разі неявки може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. В скоєному розкаюється, просить не застосовувати до нього суворе покарання.

Захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_5 просить суд при визначенні міри покарання взяти до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав, в скоєному щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.336 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи по речовим доказам.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.336 КК України тобто, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вину обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення за ст.336 КК України, суд вважає доведеною.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як зазначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Згідно вимог ч. 1 ст. 65 КК України покарання винній особі має бути призначено із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відомості, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Так, вивченням в ході судового розгляду даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зі слів обвинуваченого на утриманні має двох малолітніх дітей. Обставиною, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає - щире каяття. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки вчиненого злочину, який за класифікацією кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, мотив, мету та спосіб вчинення злочинного діяння, обставину справи, що пом`якшує покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, те, що він вину у скоєному визнав, щиро кається, дані про особу винного, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, та є необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті 336 КК України, при цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає, що відносно нього можуть бути застосовані положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000316 від 04.08.2022:

- розписка в отриманні повістки про виклик про отримання повістки до ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшої відправки на військову службу на ім`я ОСОБА_3 , яку упаковано у паперовий конверт білого кольору з відповідними підписами та написами понятих та слідчого і яку приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1