Провадження № 11-сс/4808/18/23
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано- Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001911, яке внесено до ЄРДР 03.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 листопада 2022 року клопотання слідчого за погодженням з прокурором задовольнено та накладено арешт на автомобіль марки «LEXUS ES 300H», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Заборонено відповідним державним органам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, перереєстрацією, заставою або іншого виду зміни власника автомобіля «LEXUS ES 300H», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 .

Постановлено передати автомобіль марки «LEXUS ES 300H», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , на відповідальне зберігання до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 КПК України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вважає її необгрунтованою та такою, якка постановлена з грубим поркушенням кримінального процесуального законодавства та всупереч практиці ЄСПЛ.

Зазначає, що на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 01.11.2022 року транспортний засіб був розташований на території Калуського РВП. Весь цей час на автомобілі був встановлений трекер переміщення автомобіля і законний власник ОСОБА_9 міг контролювати місце розташування автомобіля.

Після переміщення автомобіля на територію Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, трекер з автомобіля було знято, що говорить про недотримання правил зберігання і унеможливлює контроль за його розташуванням законним власником ОСОБА_9 .

Вказує, що зазначений автомобіль зберігається із порушенням Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду».

Звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні дані щодо наявності обладнаного майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Івано-Франківському РУП, як території для зберігання речових доказів, відсутня розписка із вказівкою, хто є персональним відповідачем за зберігання прийнятого транспортного засобу, як речового доказу, відсутні дані про внесення вказаного транспортного засобу до книги обліку речових доказів. Крім цього, в матеріалах відсутній акт огляду автомобіля, що є грубим порушенням Інструкції, що в свою чергу є загрозою збереження майна, яке знаходиться в автомобілі і самого автомобіля, як речового доказу в цілому.

Зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував, що стало підставою до висновків суду щодо можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження цього майна та документів, якщо автомобіль вже перебував на території Калуського ВП і був вилученим в рамках іншого кримінального провадження.

Разом з тим, ухвала слідчого судді не містить відомостей про які сліди йде мова, враховуючи, що кримінальне провадження №0001911 від 03.11.2022 року зареєстроване за ч.3 ст. 190 КК України, де об`єктом злочину є грошові кошти, а не автомобіль, і як зазначено в ухвалі передача цих коштів відбувалась поза межами арештованого автомобіля. Також у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Слідчий суддя в порушення вимог ст. 172 КПК України не викликав до суду первинного власника майна ОСОБА_9 , в якості третьої особи, яка заявляє права на вказане майно.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч.2 ст. 64-2КПК України.

Крім того, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути безумовною підставою для накладення арешту, оскільки у цьому випадку клопотання подано особою, що не наділена правом звернення до суду.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді про накладення арешту змінити в частині визначення місця зберігання автомобіля, а саме: автомобіль марки «LEXUS ES 300 H», сірого кольору, 2019 року випуску, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_9 за адресою проживання останнього; зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні та/або відповідальних працівників за місцем зберігання транспортнрого засобу безоплатно повернути ОСОБА_9 автомобіль марки «LEXUS ES 300H»; зобов`язати ОСОБА_9 надавати безперешкодний доступ до вказаного автомобіля у разі необхідності проведення з використанням вказаного майна будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 , підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор та потерпілий ОСОБА_10 вважають, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 395 ч.2 п. 3 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001911 від 03.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесена 29 листопада 2022 року, а апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подала в Івано Франківський апеляційний суд, згідно реєстраційного штампу 03.01.2023 року, тобто з пропуском встановленого строку подачі апеляційної скарги.

Однак, на думку колегії суддів захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі навела поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, тому в силу ст. ст.117, 399 ч.3 п.4 КПК України пропущений строк, слід поновити.

Щодо інших доводів апеляційної скарги слід зазначити наступне.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001911, внесеного 03 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого від 08 листопада 2022 року автомобіль «LEXUS ES 300H», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , визнано речовим доказом.

Зі змісту клопотання та витягу з ЄРДР вбачається, що 02 листопада 2022 року до Івано-Франківського РУП звернувся із заявою ОСОБА_10 про те, що 20 жовтня 2022 року невідома особа, шляхом обману, зловживаючи довірою, заволоділа грошовими коштами заявника в сумі 17 000 доларів США, чим завдали заявнику матеріальної шкоди у великих розмірах.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам статті 171 КПК України та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 цього Кодексу.

Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане у клопотанні майно може бути використано як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 КПК України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Твердження в поданій апеляційній скарзі, що автомобіль марки марки «LEXUS ES 300H» зберігається із порушенням вказаної Інструкції є безпідставним, оскільки доказів, які б свідчили про неналежне зберігання вказаного транспортного засобу, в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,- п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2022 року про арешт майна, автомобіль марки «LEXUS ES 300H», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5