Єдиний унікальний номер 317/668/22
Провадження № 1-кп/317/96/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 25.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисогірка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню доньку, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , номера обслуги 3-го дивізіону 7-ї батареї, молодшого сержанта, зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 426-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , проходячи військову службу у військовому званні молодший сержант, перебуваючи на посаді номеру обслуги 3-го дивізіону 7-ї батареї військової частини НОМЕР_1 , будучи за своїм військовим званням начальником для військовослужбовців рядового складу цієї частини, тобто військовою службовою особою, 24.03.2022, приблизно о 20 год. 50 хв., поблизу казарми загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташовується поблизу АДРЕСА_2 , діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, в порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на ґрунті раптово виниклих неприязних нестатутних відносин із потерпілим, під час особистого конфлікту наніс один удар ножем в область черевної порожнини, таким чином застосував насильство щодо підлеглого - солдата ОСОБА_4 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки з евентерацією (виходженням поза межі черевної порожнини) внутрішніх органів, пошкодження лівої долі печінки, тіла шлунку та підшлункової залози, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Крім того, ОСОБА_5 24.03.2022, приблизно о 20 год. 50 хв., знаходячись поблизу казарми загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована поблизу АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим, під час особистого конфлікту на виконання злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_4 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс один удар ножем в черевну порожнину солдату ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки з евентерацією (виходженням поза межі черевної порожнини) внутрішніх органів, пошкодження лівої долі печінки, тіла шлунку та підшлункової залози, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Після цього ОСОБА_5 покинув місце події, зайшовши до приміщення, яке використовувалось як казарма.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що вину визнає частково. Він не хотів вбивати потерпілого, умисних дій з його боку не було. Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, не визнає. Обвинувачений пояснив, що 24 березня, приблизно о четвертій годині ранку, він зі своїми побратимами приїхав на полігон «Близнюки» для ремонту техніки. Вони здійснили розвантаження, після чого перемістились до житлового комплексу, де їм дали ночівлю. Після того як вони помились, всі займались своїми справами. Когось відпустили у місто. О шостій вечора вони вирішили випити спиртних напоїв. Приблизно через годину між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник конфлікт, але їх розтягнули. Він та ОСОБА_8 пішли спати. Вони лягли на свої спальні місця. Скільки було часу він не знає. Він прокинувся від того, що ОСОБА_4 зіштовхнув його зі спального місця і попросив віддати спальний мішок. ОСОБА_5 сказав, що спальний мішок потерпілого знаходиться біля його спального місця. А це був спальний мішок обвинуваченого. Далі ОСОБА_5 вийшов на вулицю покурити, заспокоїтись. Він вийшов, закурив сигарету. Секунд через 30 вийшов ОСОБА_4 , який почав висловлювати своє невдоволення, сварився. ОСОБА_5 сказав йому, щоб він відчепився і пішов спати. Далі ОСОБА_5 спустився по сходах, відійшов від входу метри на три. ОСОБА_4 знову підійшов до нього, лаявся нецензурно, казав, що він недостойний бути у їх розрахунку, що він не артилерист. ОСОБА_5 сказав, що при найближчій можливості він переведеться. ОСОБА_4 намагався вдарити його, але через те, що він був у стані сп`яніння, у нього це погано вийшло. ОСОБА_5 сказав, щоб він відчепився, що у нього є ніж. Коли ОСОБА_4 схопив його за плече, то він витягнув ніж.

Потім він зайшов у спальне приміщення. ОСОБА_9 у нього щось спитав, він не відповів. Він намагався покласти ніж у ножни, але не зміг. Він поклав ніж на стіл і ліг відпочивати. Через деякий час він відчув удар по ногах, відкрив очі та побачив військового, який спитав де його зброя. Він сказав де, піднявся, після чого отримав удар по ребрах прикладом зі словами: «Навіщо ти підрізав Саню?». Потім з`явився ОСОБА_7 зі скотчем, яким йому зв`язали руки та ноги.

Коли він подивився на стіл, то ножа не було. Він спитав де ніж. ОСОБА_7 сказав, що вони забрали його ніж, він лежить на іншому столі. Потім прибули офіцери з другого поверху і вони сиділи чекали ДБР.

На питання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що спиртні напої вживали військовослужбовці з їх гармати та з управління полігоном. Він дістав ніж, щоб налякати ОСОБА_4 , для захисту. Ніж був у нього з правої сторони у ножнах. Коли він дістав ніж, то тримав його у правій руці, приблизно спрямованим вперед. ОСОБА_4 два рази тряхнув його за куртку та відштовхнув. Він зробив два кроки назад, висловився на його адресу нецензурно та пішов відпочивати. Він також лаявся на ОСОБА_4 . Після події ОСОБА_4 лаявся на нього у спину. Криків про допомогу від потерпілого він не чув. Він не знав, що наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , доки його не розбудили.

Ножни були шкіряні, зшиті, кріплення кнопкове. Він міг дістати ножа однією рукою. Сходів біля входу було 10-12 шт. Ніж він тримав за рукоятку.

Після події у нього на скроні було садно, це видно на відео.

На питання захисника обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що у той день спиртні напої вживали ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та він. Він вживав приблизно з 6 до 7 години, перебував у стані легкого сп`яніння. Під час конфлікту він захищав ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 бажав того побити. Коли вони пішли із ОСОБА_8 відпочивати, то інші допивали спиртне у коридорі. Там де вони спали була темрява, можливо було лише силуети розгледіти.

Під час конфлікту із ОСОБА_4 той казав йому, щоб він віддав спальник, питав навіщо він його взяв. На їх сварку ніхто не реагував. Коли він вийшов з приміщення, то ОСОБА_4 не гукав з собою, намагався уникнути конфлікту. Коли на вулицю вийшов ОСОБА_4 , він називав ОСОБА_5 особою нетрадиційної орієнтації. ОСОБА_4 дорікав, що він не гарматник, а піхотинець. Якісь висловлювання були образливими, якісь ні. Він теж відповідав ОСОБА_4 . Потім він відійшов далі по сходах, щоб спокійно покурити.

ОСОБА_4 був дуже п`яний. Ніж він дістав, щоб налякати ОСОБА_4 , максимум - це захиститись. Не знає чи бачив ОСОБА_4 , що він дістав ніж. Цілеспрямованих ударів він не наносив. ОСОБА_4 є його другом з 2016 року. Разом вони виконували бойові завдання. Він не мав мети вбивати потерпілого. Вважає, що тілесні ушкодження були нанесені з необережності. Причиною є стан алкогольного сп`яніння.

На питання суду ОСОБА_5 уточнив, що подія була 24.03.2022. Вони знаходились у класі, з якого зробили спальне приміщення. Він вжив приблизно 3 рази по 100 гр. самогону, 2 рази приблизно 50 гр. коньяку. Він все розумів. Коли він вийшов з будівлі, то зупинився на площадці на відстані 1,5 м від дверей. Потім він був на відстані метрів 10 від дверей. На вулиці було темно. У район грудної клітини потерпілого він не бив, не намагався нанести тілесні ушкодження, а намагався уникнути конфлікту. На вулиці вони сварились хвилин п`ять максимум. ОСОБА_4 хитався. Загроза від нього була, потерпілий вдарив його у скроню. Це побачили вже у слідчому ізоляторі. Коли він дістав ніж, то ОСОБА_4 був на відстані витягнутої руки. ОСОБА_4 тримав його за куртку.

ОСОБА_4 свій спальний мішок навіть не діставав з чохла. То був його спальний мішок. Нічого образливого, що змусило б його наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 не казав.

Вважає себе винним у тому, що вживав спиртні напої, що не зміг уникнути конфлікту, що дістав ніж. Вважає, що це було перевищення самозахисту або нанесення тілесних ушкоджень по необережності. Він не наносив ударів. Ножа дістав тоді, коли ОСОБА_4 тримав його за куртку. Коли він дістав ніж, то не казав ОСОБА_4 що у нього ніж та він може ним щось зробити. Ніж він тримав в районі пояса, він був направлений у сторону ОСОБА_4 . Потерпілий у цей час тримав його за верхню частину куртки. Спочатку він тримав однією рукою, а другою намагався вдарити. Потім ОСОБА_4 схопив його двома руками. У цей час він і дістав ніж. Ніж був у нього з правого боку у ножнах. ОСОБА_4 два чи три рази хитав його за куртку - до себе-від себе. Він у цей час був із ножем. Коли ОСОБА_4 відштовхнув його, то він зробив два кроки назад. Після цього до потерпілого він не наближався. Крові на ножі він не бачив. Припускає, що кров на ножі належить ОСОБА_4 . Не заперечує, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 нанесені його ножем. Цей ніж на його прохання привіз йому син вдень 24.03.2022.

Шкоду ОСОБА_4 він не відшкодовував. Якщо попросить, то він виплатить гроші. ОСОБА_7 під час конфлікту з приводу спальника був у казармі. При допиті свідок ОСОБА_7 казав неправду. Оскільки під час конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він захищав ОСОБА_8 , то у ОСОБА_7 є підстави обмовляти його. ОСОБА_7 казав неправду, що він ховав ніж, що тримав ніж за лезо. Під парту він не намагався ніж покласти. Він поклав ніж на перший від дверей стіл на якому вони розпивали спиртні напої. ОСОБА_9 давав правдиві показання.

Під час конфлікту із ОСОБА_4 з приводу спальника він послав потерпілого нецензурно. Коли він лежав на спальнику, то ніж був на поясі в ножнах. Після події ніж він не витирав. Можливо в той день показував ножа ОСОБА_7 . Вони відкривали ним консерви, нарізали закуску. Спиртне привезли ОСОБА_4 з ОСОБА_9 . Під час конфлікту у нього виникли трохи неприязні відносини до потерпілого, оскільки той розбудив його.

Заперечує винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 406 (до зміни обвинувачення), оскільки він не наносив умисних тілесних ушкоджень потерпілому. Він є номером обслуги, молодшим сержантом. Ким є ОСОБА_4 він не знає.

До цього конфліктів із потерпілим не було, бійок не було, нецензурно один на одного не лаялись. Вважає, що ОСОБА_4 хотів побити його за спальник.

До затримання він проживав з дружиною та дітьми. У нього троє дітей - 28 років, 20 років та 10 років. Працював в охоронному холдингу «Славутич», звідки й був мобілізований.

Після зміни обвинувачення допитаний з приводу зміненого обвинувачення ОСОБА_5 зазначив, що не визнає вини за ч. 5 ст. 426-1 КК України. Підлеглості між ним та ОСОБА_4 не було, оскільки вони займали різні посади. ОСОБА_4 був старший за посадою. За стажем потерпілий також більш досвідчений. Станом на 24.03.2022 вони виконували одну й ту саму роботу як номери обслуги. Сержантську школу обвинувачений не закінчував. Звання отримав після закінчення навчання за снайперською справою. ОСОБА_4 знав, що він має військове звання молодшого сержанта. Вони вдвох були на одній гарматі, в одному розрахунку. Командиром гармати був ОСОБА_7 .

Довжини рани потерпілого він не знає, як вона могла утворитись не знає.

На питання захисника обвинувачений зазначив, що його завдання подавати снаряди. Він не мав права наказувати ОСОБА_4 . Для усіх начальником був ОСОБА_7 . За своїм військовим званням обвинувачений не мав права давати накази потерпілому.

Незважаючи на невизнання своєї вини, на переконання суду вина ОСОБА_5 доведена сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що з ОСОБА_5 вони раніше були знайомі, є товаришами, підстав обмовляти обвинуваченого він не має. Подія була 24.03.2022 на території навчального центру «Близнюки». Ввечері вони повечеряли та вирішили трохи випити спиртного. Після того як вони вжили спиртне, вони розмовляли, ходили курили. Перед тим як йти спати почали сваритись. Він сварився з ОСОБА_5 . Отримав удар в район грудної клітки. Він відбіг метри на три та впав. Далі був больовий шок. Приводом до сварки була якась дрібниця, що саме не пам`ятає. Він вживав коньяк з ОСОБА_5 , десь дві пляшки по 0,5 л. Ніж у ОСОБА_5 він не бачив. Спочатку на вулицю вийшов ОСОБА_5 , потім він. Вийшов може перекурити. Він підійшов до ОСОБА_5 . Вони кричали, сварились приблизно від однієї хвилини до трьох хвилин. Причини спору із ОСОБА_5 не знає, може щось сказав обвинуваченому, а він образився. Вони виражались нецензурно на адресу один одного. Поруч нікого не було, було темно. Далі він отримав удар. Куди саме вдарив його ОСОБА_5 він показати не може. Він відчув біль. Удар наніс ОСОБА_5 . Ножа він не бачив, де його ОСОБА_5 взяв він також не бачив. Він відбіг і впав на землю. Потім підбігли люди.

З ОСОБА_5 вони знайомі з 2014 року, проживають в одному селі. Обоє були учасниками АТО. У них були звичайні товариські відносини.

23.03.2022 вони прибули до навчального центру до обіду. Алкоголь вони вживали з ОСОБА_5 в коридорі вдвох. Коли вживали алкоголь на вулиці вже темніло. Він був у стані сп`яніння, який дає змогу пам`ятати події. У приміщенні вони сперечались. На вулиці вони сварились. Бійки не було. Удару ножем він не бачив, лише відчув. Чим йому були спричинені тілесні ушкодження знає із матеріалів кримінального провадження. Приводу позбавляти його життя у ОСОБА_5 не було. Одразу після отримання тілесних ушкоджень він свідомість не втратив, кричав, звав на допомогу. Біль був такий, що він не орієнтувався у часі. Під час удару він стояв на відстані одного метра від ОСОБА_5 , може менше. Ніяких дій до ОСОБА_5 не вчиняв. Ініціатором сварки був ОСОБА_5 .

Також потерпілий уточнив, що він отримав пошкодження шлункової залози, шлунку та печінки. Була загроза його життю. ОСОБА_5 дійсно взяв його спальний мішок, який він у нього забрав назад. ОСОБА_5 лежав на його мішку, тож потерпілий його прогнав на своє місце. Він встав з його мішка та пішов на вулицю. Потерпілий постелив собі і теж пішов на вулицю. Коли ОСОБА_5 вставав, то потерпілий не звернув уваги чи висловлювався він. Не пам`ятає чи виражався він грубо на його адресу, може і висловлювався. З ОСОБА_5 вони спиртні напої вживали приблизно однаково. Коли вони виходили на вулицю, то там було десь 15 сходинок. Вони з ОСОБА_5 були метрів 5 від сходів. У питанні призначення покарання покладається на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у 55 бригаді, перебував на полігоні. Він є лікарем медичного пункту, має вищу медичну освіту. До події з обвинуваченим та потерпілим він не був знайомий. Ввечері 24.03.2022, приблизно о 21 годині, він йшов з медичного пункту до казарми. Біля казарми він зустрів ОСОБА_11 , з яким вони зупинились поспілкуватись. Вони почули нерозбірливу голосну лайку. Почули якісь звуки штовханини чи боротьби. Потім вони побачили, що хтось увімкнув ліхтарик. Їм не було видно хто лаявся, але було зрозуміло, що йде штовханина. ОСОБА_12 попросив, щоб світло вимкнули. Світло вимкнули, але штовханина продовжилась. Потім вони почули: «Ты кто по жизни»? (рос. мов.). Далі було нерозбірливо. Потім шум припинився. 30-40 секунд була тиша. Потім вони почули викрик: «Викличте швидку, потрібна медична допомога». Він побіг в сторону звідки лунав крик. Коли він підбіг, то побачив, що людина стоїть на колінах та притискає руку до черева. Він спитав що трапилось. Потерпілий сказав, що його вдарили ножем. Він побачив сліди крові на кофті потерпілого. Потерпілий не казав хто це зробив. Потім підбіг ОСОБА_12 . Вони почали вкладати потерплого на землю щоб подивитись детально. Свідок попросив принести сумку та ноші. Він підняв кофту потерпілому і побачив, що внутрішні органи вивалились з черева. Він оцінив це як тяжке поранення, оскільки там могла бути кровотеча та сказав заводити машину. В цей час потерпілий кричав, що йому болить, що він помре. Свідок наклав пов`язку, ввів знеболююче та сказав перенести потерпілого до автомобіля. Була загроза життю потерпілого, його потрібно було евакуювати. Військовослужбовці віднесли потерпілого до автомобіля, його повезли до обласної лікарні. У лікарні потерпілого оглянули і повезли на операцію, оскільки він потребував екстреної операції. Потім свідок дізнався про стан потерпілого, йому сказали, що з потерпілим все добре.

Коли свідок підходив до місця події, то потерпілий був сам, допомогу йому ніхто не надавав. Хто саме сварився він не бачив. Як він потім зрозумів, про допомогу просив поранений. Коли свідок підбіг до нього, то він продовжував кричати. Не може стверджувати, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, він був зосереджений на пораненні. Протягом усіх подій ОСОБА_5 біля потерпілого не було. При такому пошкодженні була загроза життю потерпілого. Вони декілька разів питали у потерпілого про те хто наніс йому ушкодження, але він не казав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходив службу на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». До події з обвинуваченим та потерпілим він не був знайомий. 24.03.2022 він перебував на чергуванні на навчальному центрі полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Приблизно о 21 годині він вийшов з розташування казарми. До нього підійшов лейтенант ОСОБА_10 . Вони почули як хтось спускається з директриси ПТКР. Після цього вони почули звуки сутички. ОСОБА_10 пішов туди одразу, а він попередив чергового і побіг за лікарем. Потерпілий був на колінах, тримав себе в районі пояса. При огляді лікаря вони побачили, що у потерпілого ножове поранення, намагались надати йому допомогу. Протягом декількох хвилин збіглись люди. Вони поклали потерпілого на ноші, погрузили в автомобіль і відвезли до обласної лікарні.

Коли він підбіг, то крім фельдшера біля потерпілого нікого не було. ОСОБА_5 вперше він побачив коли вже повернувся з лікарні.

Також свідок уточнив, що на час події він був біля казарми, в метрах 50-60 розташовувався їх підрозділ. Це було місце їх тимчасової дислокації. Спочатку він почув як спускаються сходами. Потім він почув крики, сварку. Коли він підійшов, то потерпілий кричав: «Больно, больно» (рос. мов.). З нього вилазили кишки. ОСОБА_10 питав у потерпілого хто наніс йому тілесні ушкодження. Відповіді свідок не почув. Потерпілий кілька разів втрачав свідомість. У лікарні потерпілого перевантажили на ноші, а їх до лікарні не пустили. Вони поїхали на полігон. По прибуттю він повідомив начальника про прибуття. Вони піднялись до директриси ПТКР і побачили ОСОБА_5 . Він був зв`язаний, проявляв агресію до солдат, які були з ним поруч. Працівників правоохоронних органів він не бачив. Було темно, було багато людей. Він пробув там хвилини дві, після цього начальник відправив його виконувати свої обов`язки. У ОСОБА_5 був «перегар», він намагався вирватись. Не знає чи був у стані сп`яніння потерпілий, оскільки був зосереджений на пораненні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що наразі він звільнений з військової служби. На час події він проходив військову службу номером обслуги у військовій частині НОМЕР_1 . До події з обвинуваченим та потерпілим він не був знайомий. 24.03.2022, приблизно о 21 годині, він вийшов на поріг учбового корпусу покурити. Там він зустрів якогось військовослужбовця, який сказав, що ОСОБА_5 підрізав потерпілого. Він прийняв рішення затримати ОСОБА_5 . Він зайшов до ОСОБА_5 у кімнату, той лежав у спальнику. Свідок спитав де його автомат. ОСОБА_5 показав де він. Свідок забрав автомат. Потім він знешкодив ОСОБА_5 , поклав на землю. Хлопці дали скотч, він зв`язав ОСОБА_5 руки скотчем. Потім він передав ОСОБА_5 офіцерам і пішов. Від ОСОБА_5 був запах алкоголю. Опору він не чинив. Предмета, яким були спричинені потерпілому тілесні ушкодження, свідок не бачив. Потерпілого він не бачив. Очевидцем події він не був. ОСОБА_5 йому нічого не розповідав. Начебто ОСОБА_5 із потерпілим посварились. Обставини суперечки йому не відомі, криків він не чув. До того як вийти покурити, він знаходився у своїй кімнаті на другому поверсі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є командиром гармати у військовій частині НОМЕР_1 . Обвинувачений та потерпілий - це бійці з його розрахунку, його підлеглі. 24.03.2022 вони приїхали на полігон «Близнюки» для ремонту гармат. На день він відпустив хлопців відпочити, до них приїхали родичі. На вечір всі зібрались у класі де вони ночували. Він ліг спати біля 19 години, прокидався та знову засинав. Приблизно о 20-21 годині він спав, але його розбудили крики сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Вони не поділили спальник. Як він зрозумів, ОСОБА_5 ліг на спальник ОСОБА_4 , а той йому про це сказав. ОСОБА_5 висловився на адресу потерпілого нецензурно. Вони почали сваритись, ображати один одного. Свідок лежав спостерігав за ними на відстані приблизно 3 метри. Потім ОСОБА_5 вибіг з криками та погрозами, вибив ногами двері. ОСОБА_5 кричав: «Давай выйдем» (рос. мов.). За ним вийшов ОСОБА_4 . Через 5-7 хвилин ОСОБА_5 повернувся. Свідок лежав і спостерігав за ним. ОСОБА_5 намагався засунути ніж у ножни. ОСОБА_5 повернувся до нього і поклав ніж на поличку під парту у нього над головою. Свідок переховав ніж подалі. Через хвилину забіг патруль. ОСОБА_5 поклали на підлогу, він почав кричати: «Де мій ніж?». Свідок дістав ножа та сказав: «Ось твій ніж». Хлопці з патруля кричали: «Навіщо ти зарізав ОСОБА_4 .?». Далі свідок вийшов на крильце та побачив що бігають люди. Він не став туди йти, а повернувся до кімнати. Знаходився поруч з ОСОБА_5 до прибуття поліції та ВСП. ОСОБА_4 він не бачив.

Він не придав значення сварці, оскільки знав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 старі друзі. З пів години він спостерігав сварку між ними у приміщенні. Він думав, що вони вийдуть покурять і все буде добре.

Після події ОСОБА_5 не розповідав що сталось, не казав про необхідність надання допомоги потерпілому, не виявляв намірів надати допомогу. Після події була знайдена пляшка від коньяку, також у кружці було якесь спиртне. Потерпілий та обвинувачений були у стані сп`яніння.

Також свідок ОСОБА_7 уточнив, що на столі стояв ліхтарик. Від бачив їх добре. Дивився із темряви у світло. ОСОБА_5 і ОСОБА_4 сиділи за столом, заварювали чай, курили. Після події ОСОБА_5 підійшов до столу, намагався засунути ніж в ножни. Можливо він його витирав. Свідок прибрав ніж з полиці під батарею. Коли свідок дістав ніж, то поклав на стіл де була їжа, на видне місце. Свідок не бачив, щоб потерпілий та обвинувачений штовхались чи наносили один одному удари. Вони спочатку вечеряли, потім на підвищених тонах був діалог, потім був конфлікт за спальник. Саме конфлікт за спальник був із погрозами. Сварку щодо спальника він бачив повністю. Як вони вживали алкоголь він не бачив. Ніж ОСОБА_5 , начебто, привіз та подарував син. Ніж був новий. Ніж у нього з`явися у цей же день, ОСОБА_5 у цей день показував йому ножа. Ніж був у ножнах, мисливський. З рукояткою його довжина було приблизно 30 см. ОСОБА_5 носив його на ремені.

Час самої події - приблизно 21 година, плюс-мінус 15 хвилин. Після події ОСОБА_5 казав, що це не він тілесні ушкодження спричинив потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , є старшим солдатом, навідником гармат. З обвинуваченим та потерпілим вони були в одному розрахунку. У день події ОСОБА_5 зайшов до кімнати, ліг на каримат, взявши у потерпілого спальник. Потерпілий попросив повернути спальник. ОСОБА_5 відповів у грубій формі, встав і пішов. За ним пішов потерпілий. Хвилин через 5-7 ОСОБА_5 повернувся. Свідок у нього спитав де ОСОБА_14 , але той не відповів. Він вийшов на вулицю подивитись де ОСОБА_14 та побачив, що зліва від будівлі біля палісадника світять ліхтарем. Хтось поруч курив, тож він спитав що сталось. Йому відповіли, що відбулась поножовщина. Він пішов туди, де світили ліхтарем та побачив ОСОБА_14 . Він спитав що сталось та хто це зробив, але ОСОБА_14 просто кричав. Медик вже надавав допомогу. Коли вони клали його на ноші, то підійшов патруль, спитали що сталось. Свідок відповів, що завдано ножового поранення. Також він зазначив, що потерпілий виходив із ОСОБА_5 . Вони пішли затримувати ОСОБА_5 . Свідок повернувся. Далі вони чекали слідчу групу. Коли ОСОБА_5 сидів із зв`язаними руками, говорив, що це не він вчинив.

Також свідок уточнив, що подія мала місце 24.03.2022, якщо він не помиляється. Всі знаходились у класі. Конфлікт між обвинуваченим та потерпілим був через спальний мішок. Коли ОСОБА_5 виходив із кімнати, то виражався нецензурно. Під час конфлікту свідок лежав, грав у телефоні. Чи були обвинувачений та потерпілий у стані сп`яніння не знає. Вони не хитались, не падали. Загалом у класі було чоловік 10. З їх розрахунку були він, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 . Він не бачив, щоб вони вживали спиртні напої. Не пам`ятає чи звав ОСОБА_5 потерпілого, коли виходив на вулицю.

У кімнаті було видно хто що робить. Що відбулось між обвинуваченим та потерпілим на вулиці він не знає. У класі вони не штовхали один одного, не наносили ударів. Водій з іншої батареї казав, що на вулиці вони кричали один на одного.

У ОСОБА_5 був ніж. Коли ОСОБА_5 повернувся з вулиці, то свідок не бачив чим він займався, його лише питали де ОСОБА_14 .

Коли у ОСОБА_5 питали навіщо він ОСОБА_14 порізав, то він казав, що це не він. Не знає чи були у ОСОБА_5 причини вбивати ОСОБА_4 .

За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2022 у кримінальному провадженні № 0000103 внесені відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 406 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за фактом подій, які мали місце 24.03.2022.

Матеріали кримінального провадження містять також повідомлення про кримінальне правопорушення № 101/429 від 25.03.2022 та № 101/430 від 25.03.2022. Дані документи, підписантом яких значиться начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , адресовані керівнику Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та директору Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованому в м. Мелітополь. Ініціатор вказаних документів повідомив про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 406 та ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України для прийняття рішення в порядку, встановленому КПК України та внесення відомостей до ЄРДР, пославшись на сварку 24.03.2022 за участі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час якої ОСОБА_5 спричинив проникаюче ножове поранення у черевну порожнину солдату ОСОБА_4 .

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.03.2022 зафіксовано отримання від потерпілого ОСОБА_4 заяви про те, що 24.03.2022 в нічний час, під час конфлікту за участі ОСОБА_5 , на фоні вживання спиртних напоїв, ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження на полігоні «Близнюки», поблизу с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області.

Крім того, у судовому засіданні досліджені наступні письмові докази.

Згідно протоколу огляду місяця події від 25.03.2022 та відеозапису до нього об`єктом огляду є приміщення, що являється навчальним класом та використовується як спальні місця, яке розташоване на загальновійськовому навчальному полігоні «Близнюки», поблизу с. Новолександрівка Запорізького району Запорізької області. Вказане приміщення прямокутної форми розміром приблизно 4 м на 8 м, загальною площею 32 кв.м. Справа від входу знаходяться три столи та стільці. У ході огляду місця події, на третьому столі по праву сторону від входу, поблизу вікна виявлено предмет схожий на ніж загальною довжиною 26 см, чорного кольору, з полімерно-гумовою рукояткою, який має випуклі візерунки невизначеної форми та ребристості, металевий упор. Розмір рукоятки 12 см, без будь-яких написів та маркування. Клинок металевий чорного кольору з одностороннім лезом розміром 14 см, з маркувальним написом «440-С-STEEL», з іншої сторони - «GRAND WAY». Також на клинці наявне нашарування речовини бурого кольору у невеликій кількості. Вказаний предмет упаковано до картонної коробки, опечатано биркою з підписами усіх учасників огляду місця події.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.03.2022 та відеозапису до нього об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована на території полігону «Близнюки», військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . Вказана ділянка місцевості має прямокутну форму, приблизним розміром 40*23 м, яка по периметру оздоблена бетонним бордюром, який розташований на відстані 30 м від учбового корпусу полігону, 30 м від боку з маркування на фасаді будівлі 57/53, 30 метрів від їдальні полігону, яка має на фасаді табличку маркування НОМЕР_2 . Подальшим оглядом встановлено, що зазначена ділянка має ґрунтове покриття на якому росте трава. Під час огляду місця події була складена план-схема, яка долучена до протоколу.

За змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2022 та відеозапису до нього, слідчий експеримент проводився за участі свідка ОСОБА_7 . Під час проведення слідчого експерименту свідок зазначив, що 23.03.2022 вони приїхали на полігон «Близнюки». Загалом їх було 8 чоловік, але троє одразу уїхало. Ночувало 5 чоловік - він ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Під час події вони знаходились у класі, де вони відпочивали. 24.03.2022, приблизно о 20 годині, він вже дрімав. Біля столу постійно був рух, хтось робив чай, хтось приймав їжу. Ліхтариками все світили, оскільки не повинно було бути зайвого світла. Приблизно о 21 годині він почув, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підвищують один на одного голос. ОСОБА_5 начебто ліг на його спальний мішок чи укрився ним. Щось вони не поділили зі спальним мішком. ОСОБА_5 вскочив та вибіг сварячись та з погрозами. ОСОБА_5 вибіг у двері, вибивши їх ногою. Через деякий час за ним вийшов ОСОБА_4 . Хвилин через 5 повернувся ОСОБА_5 , підійшов до столу, щось кружляв там. ОСОБА_9 спитав де ОСОБА_14 , але ОСОБА_5 промовчав. ОСОБА_5 увімкнув чайник з підсвічуванням. Свідок спостерігав зі свого спального місця як ОСОБА_5 чи намагався засунути ніж, чи витягав його. Скоріш за все намагався засунути ніж. ОСОБА_5 перевернув ніж гострою частиною до себе, а рукояткою до свідка та підніс до його спального місця. Свідок лежав так, що голова його була під партою. ОСОБА_5 поклав ніж над головою свідка на поличку та відійшов. Свідок пощупав ніж, взяв його та поклав під батарею біля своєї голови. Він подумав, що ОСОБА_5 позбавився ножа, щоб не нанести якусь шкоду. Потім відчинились двері та забігли патрульні. Вони наставили на ОСОБА_5 автомат, заставили лягти на підлогу. Патруль питав у ОСОБА_5 де ніж. Свідок зрозумів, що ОСОБА_5 ховав ніж, дістав його, сказав, що ніж тут та поклав ніж на стіл. ОСОБА_5 кричав де його ніж. Надалі ніж лежав на столі, доки його не вилучили. Свідок вибіг на вулицю, побачив що над кимось сидять люди. Коли він повернувся то руки у ОСОБА_5 були зв`язані скотчем.

Під час слідчого експерименту свідок показав де стояв чайник з підсвічуванням, де було спальне місце ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та його самого. Також свідок показав як він лежав головою під партою та спостерігав за діями ОСОБА_5 , як та куди останній поклав ніж, як свідок дістав ножа з-під батареї та поклав на стіл. Крім того, свідок вказав місце де люди на вулиці надавали допомогу потерпілому.

Як видно з протоколу огляду речей від 25.03.2022, у період часу з 11 год. 55 хв. до 12 год. 20 хв. були оглянути та вилучені особисті речі ОСОБА_4 , а саме одяг в якому його доставили до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради для надання медичної допомоги. Для огляду надані: флісова куртка (кофта) зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору та пошкодженнями у вигляді розриву тканини; чоловічі штани з ременем (піксельна форма ЗСУ) зі слідами речовини бурого кольору; чоловічі підштаники зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору; чоловічі труси сіро-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.

За змістом протоколу відібрання біологічних зразків від 25.03.2022 у ОСОБА_5 , за його добровільною згодою, відібрано біологічні сліди з долонь рук (змиви) на підставі постанови прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_15 від 25.03.2022.

Відповідно до протоколу відібрання зразків для експертизи від 26.03.2022 у ОСОБА_5 відібрано біологічні сліди для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи на підставі постанови прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 від 26.03.2022.

Відповідно до протоколу відібрання зразків для експертизи від 04.04.2022 у ОСОБА_4 відібрано біологічні сліди для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи на підставі постанови прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_16 від 31.03.2022.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-22/3451-БД від 26.04.2022 на клинку ножа встановлено наявність слідів крові людини. Генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа належать особі чоловічої генетичної статі. На руків`ї ножа встановлено наявність клітин з ядрами. Генетичні ознаки клітин з ядрами на руків`ї ножа не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК. Встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа збігаються з генетичними ознаками зразку букального епітелію ОСОБА_4 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові людини на клинку ножа та генетичних ознак зразку букального епітелію ОСОБА_4 складає 3,69*10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 2,71*1036 осіб. Відповісти на питання «Чи співпадають генетичні ознаки клітин із ядрами, які містяться на руків`ї предмета схожого на ніж, із генетичними ознакам зразка букального епітелію ОСОБА_5 .?» не є можливим у зв`язку з невстановленням генетичних ознак вказаного сліду.

Згідно відомостей, які містяться у протоколі огляду від 29.04.2022, у період з 13 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв. 29.04.2022 слідчим проведено огляд спец. пакету Експертної служби МВС № 3289588, який є додатком до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/108-22/3451-БД, проведеної у рамках досудового розслідування кримінального провадження. Даним протоколом зафіксовано вміст спец. пакету Експертної служби МВС № 3289588.

Протоколом огляду від 12.04.2022 зафіксовано огляд слідчим у приміщенні службового кабінету Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону медичної карти стаціонарного хворого № 3842 на ім`я ОСОБА_4 , яка перебувала у володінні Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. Вказана карта заведена у день госпіталізації ОСОБА_4 24.03.2022. Медична карта складається з 43 аркушів, в яких зазначені відомості про госпіталізацію ОСОБА_4 та хід лікування після отриманої травми 24.03.2022. Вказана медична карта вилучена в оригіналі.

Протоколом огляду від 02.05.2022 зафіксовано огляд слідчим у приміщенні службового кабінету Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону медичної карти стаціонарного хворого № 720 на ім`я ОСОБА_4 , яка перебувала у володінні Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня». Вказана карта заведена у день госпіталізації ОСОБА_4 02.04.2022. Медична карта складається з 17 аркушів, в яких зазначені відомості про госпіталізацію ОСОБА_4 та хід лікування після отриманої травми 24.03.2022. Вказана медична карта вилучена в оригіналі.

Висновком експерта № 480п зафіксовано, що за даними з медичної карти стаціонарного хворого № 3842 із КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради у ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення передньої черевної стінки з евентерацією (виходженням поза межі черевної порожнини) внутрішніх органів, пошкодження лівої долі печінки, тіла шлунку та підшлункової залози. Вказані прояви травми кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно п. 2.1.1а, 2.1.3к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Виходячи з характеристик ушкодження, наданих у представленій медичній документації, воно має ознаки утворення внаслідок дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, тобто має у структурі травмуючої частини вістря та гострий край (лезо).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.03.2022, на час огляду 25.03.2022 о 06 год. 35 хв. ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

За змістом листа Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради № 1207 від 25.03.2022, ОСОБА_4 знаходиться на лікуванні у вказаній установі з 21 год. 40 хв. 24.03.2022 з діагнозом: проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пораненням лівої долі печінки, наскрізним пораненням тіла шлунка і пораненням тіла підшлункової залози. Супутній діагноз: алкогольне сп`яніння (аналіз крові на вміст алкоголю № 141 від 24.03.2022).

Як видно з довідки Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради № 1208 від 25.03.2022, ОСОБА_4 24.03.2022 проведено операцію: лапаратомія, ушивання поранення лівої долі печінки, наскрізного поранення тіла шлунку, тіла підшлункової залози, санація та дренування черевної порожнини. ПХО рани передньої черевної стінки. Стан тяжкий. Лікування у відділенні інтенсивної терапії.

Як видно з витягу з наказу № 43 від 24.02.2022, молодший сержант ОСОБА_5 призначений на посаду і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою номер обслуги 7 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини, шпк «солдат», ВОС 133533А військової частини НОМЕР_1 з 24.02.2022.

Згідно витягу з наказу № 43 від 24.02.2022, солдат ОСОБА_4 призначений на посаду і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою розвідник-далекомірник 7 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини, шпк «солдат», ВОС 146646А військової частини НОМЕР_1 з 24.02.2022.

Аналогічні відомості містяться й у копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Також під час судового розгляду були оглянуті речові докази - ніж із чорним руків`ям, флісова куртка (кофта), чоловічі штани з ременем, чоловічі підштаники, чоловічі труси.

Під час огляду ножа обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що впізнає ніж. Він попросив сина купити йому ніж. Той купив ніж і привіз обвинуваченому на полігон. Цим ножем він не наносив потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_4 сам напоровся на ніж, коли він був у ОСОБА_5 в руках.

Як видно з пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, яке підтримав прокурор під час судового розгляду, обвинувачений, на переконання сторони обвинувачення, вчинив застосування насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану й закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Однак, такий висновок органу досудового розслідування у частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є невірним, оскільки не ґрунтується на об`єктивних і беззаперечних доказах у кримінальному провадженні.

Оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Ці докази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

Сукупність показань свідків підтверджують, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим дійсно мав місце. Він розпочався у приміщенні, де вони розташовувались для ночівлі, а продовжився на вулиці біля вказаного приміщення.

Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 хоча й не були очевидцями конфлікту на вулиці, проте вони чули голосну лайку, якусь штовханину.

Сукупність досліджених у судовому доказів дозволила встановити, що вказаний конфлікт мав місце саме між обвинуваченим та потерпілим. Не заперечується дана обставина й самими обвинуваченим та потерпілим.

Крім того, свідок ОСОБА_7 як під час допиту у судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту зазначав, що ОСОБА_5 повернувся із ножем та намагався засунути його в ножни. У сукупності із показаннями ОСОБА_4 ці докази вказують на те, що ОСОБА_5 дійсно мав при собі ніж, який взяв під час конфлікту до рук.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочинів, за наведених у вироку обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає, що наявні підстави для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України. У даному випадку перекваліфікація дій ОСОБА_5 на ч. 1 ст.121 КПК України не погіршує його становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, суд виходить з такого.

Як під час допиту, так і під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_5 послався на те, що умисних дій з його боку взагалі не було. Потерпілий є його товаришем, і саме потерпілий спровокував конфлікт. Так вийшло, що у нього в руках з`явився ніж. Ніж він не ховав. Вважає, що порушив Статут, оскільки дістав ножа.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію обвинуваченого, просив перекваліфікувати його дії на ст. 128 КК України. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_5 не мав мотивів вбивати потерпілого. Сварка дійсно була, але не як причина вбивати. Там було темно, нікого не було. ОСОБА_5 міг довести умисел до кінця, міг сховати ніж, але цього не зробив. Можливо ОСОБА_5 і сам не розумів, що спричинив тілесні ушкодження. Вважає, що тілесні ушкодження завдані внаслідок злочинної недбалості. ОСОБА_5 не передбачав настання таких наслідків, а повинен був.

На переконання суду при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає їх обов`язкового настання, хоча й свідомо припускає їх настання, байдуже ставиться до настання чи ненастання смерті, то умисел є непрямим. При дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Крім того, замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Таким чином, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

На переконання суду встановлені під час судового розгляду фактичні обставини події злочину спростовують версію сторони обвинувачення щодо вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та підтверджують заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому не з метою умисного вбивства.

Так, на підставі показань допитаних осіб та досліджених письмових доказів судом було встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим, які у повсякденному житті вважали себе товаришами, виник конфлікт через належність спальника. У ході конфлікту, ще у приміщенні, яке використовувалось ними для ночівлі, вони виражались на адресу один одного нецензурною лайкою. На початковій стадії конфлікту обвинувачений ОСОБА_5 вийшов на вулицю. Як зазначив потерпілий, він постелив собі і теж пішов на вулицю до ОСОБА_5 . Із встановлених обставин видно, що потерпілий не тільки не уникав, а свідомо продовжував конфлікт.

Як зазначив під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_4 намагався вдарити його, але через те, що він був у стані сп`яніння, у нього це погано вийшло. Коли ОСОБА_4 схопив його за плече, то він витягнув ніж. Він не мав мети вбивати потерпілого.

Під час допиту потерпілий вказав, що приводу позбавляти його життя у ОСОБА_5 не було. Причини спору із ОСОБА_5 не знає, може щось сказав обвинуваченому, а він образився. Коли ОСОБА_5 вставав, то потерпілий не звернув уваги чи висловлювався він. Не пам`ятає чи виражався він грубо на його адресу, може і висловлювався.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 під час конфлікту не ніс загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого, яка б вимагала застосування ножа.

Як зазначив при допиті обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 був дуже п`яний. Ніж він дістав, щоб налякати ОСОБА_4 , максимум - це захиститись. Не знає чи бачив ОСОБА_4 , що він дістав ніж. Цілеспрямованих ударів він не наносив. Він не мав мети вбивати потерпілого. Вважає, що тілесні ушкодження були нанесені з необережності. Причиною є стан алкогольного сп`яніння.

Про відсутність у обвинуваченого умислу саме на вбивство потерпілого свідчить й та обставина, що після нанесення єдиного удару ножем обвинувачений не вчиняв будь-яких дій, направлених на наближення до потерпілого, не проявляв агресії, утримався від подальших протиправних дій, покинув місце події, хоча мав об`єктивну можливість продовжити наносити тілесні ушкодження. Підлягає урахуванню й те, що під час конфлікту та після нього обвинувачений ОСОБА_5 не висловлював словесних погроз життю потерпілого. Після події він хоча й покинув місце події, повернувшись до приміщення, яке використовувалось як казарма, проте не переховувався. Знаряддя злочину обвинуваченим також заздалегідь не готувалось, а фактично було підручним.

Таким чином, враховуючи характер стосунків між обвинуваченим та потерпілим, обставини події, агресивний характер їх конфлікту, обумовлений в першу чергу знаходженням у стані алкогольного сп`яніння, характер та локалізацію тілесного ушкодження, отриманого потерпілим, поведінку обвинуваченого після завдання ним потерпілому ножового поранення, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому суд враховує, що сама по собі та обставина, що обвинувачений наніс потерпілому удар у життєво важливі органи та знаряддям злочину був ніж, за встановлених обставин у їх сукупності не може безумовно свідчити про наявність у діях обвинуваченого прямого умислу на умисне вбивство потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у темний час доби та у неосвітленому місці, міг одразу не побачити дійсних наслідків застосування ножа, тобто характеру отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. У цьому контексті суд враховує, що за показаннями свідка ОСОБА_10 , спочатку він побачив кров на кофті потерпілого. Лише коли він підняв кофту, то побачив, що внутрішні органи потерпілого вивалились з черева.

Отже, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 прямого умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_4 .

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Викладене в своїй сукупності, а також поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки, у даному разі - тяжкі тілесні ушкодження.

Поруч із наведеним, не погоджуючись із запропонованою стороною захисту кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 128 КК України, суд враховує, що розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах із матеріальним складом обумовлюється усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків і ставленням до них.

Обвинувачений під час конфлікту свідомо дістав ніж, направивши його у бік потерпілого. У подальшому він умисно із силою завдав потерпілому удар ножем, на що вказує характер виявлених тілесних ушкоджень, які в разі ненадання невідкладної медичної допомоги могли обумовити й смерть потерпілого. Підлягає урахуванню й розмір ножа, клинок якого має дожину 14 см. Обвинувачений ОСОБА_5 не міг не розуміти наслідки його застосування.

Також він не міг не відчути та не побачити наслідків застосування ножа, адже, по-перше, після застосування ножа конфлікт між ними фактично припинився через отримання потерпілим тілесних ушкоджень, який впав на землю, а, по-друге, на ножі залишились сліди крові потерпілого.

Про можливість застосування ножа вказував обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту, зазначаючи, що ніж він дістав, щоб налякати ОСОБА_4 , максимум - це захиститись.

Суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_5 , що потерпілий вдарив його у скроню. Доказового підтвердження даній обставині у матеріалах кримінального провадження немає. Відповідна судова медична експертиза під час досудового розслідування не проводилась і питання щодо її призначення стороною захисту не ставилось ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду.

За показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 два чи три рази хитав його за куртку - до себе-від себе. Він у цей час був із ножем. Коли ОСОБА_4 відштовхнув його, то він зробив два кроки назад.

Наведена обвинуваченим версія події не вимагала від нього вчинення дій, які він де-факто вчинив, а саме: дістав ножа, направив його у бік потерпілого колюче-ріжучою частиною.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлював характер вчиненого діяння, передбачав негативні наслідки та бажав їх настання. Усвідомлюючи, що застосування ножа несе суттєву загрозу здоров`ю потерпілого, обвинувачений не попередив його про наявність в руках ножа. Після нанесення удару ножем обвинувачений не з`ясував причину падіння потерпілого, не намагався надати йому допомогу, залишив його самого, не сприяв у виклику швидкої допомоги. Не цікавився здоров`ям потерпілого обвинувачений й у подальшому, коли про факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень він дізнався від сторонніх осіб, заперечуючи свою причетність.

Усі ці обставини у сукупності спростовують доводи сторони захисту щодо неумисного завдання тілесних ушкоджень потерпілому. Суд доходить висновку, що обвинувачений вже дістаючи ніж, допускав можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого.

Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_5 , обґрунтовуючи неправильність кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 426-1 КК України зазначив, що ОСОБА_4 не є його підлеглим. На цю ж обставину послався й захисник обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України обвинувачений ОСОБА_5 як військовослужбовець сержантського складу, з огляду на рівнозначність посад з потерпілим, за своїм військовим званням був начальником для солдата ОСОБА_4 , тобто на момент вчинення інкримінованих йому дій був військовою службовою особою у розумінні п. 1 примітки до ст. 425 КК України та відповідно суб`єктом вчинення злочину за ст. 426-1 КК України. Таким чином, дії молодшого сержанта ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 мали відповідати вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які передбачають інші заходи впливу та примусу до підлеглого.

З огляду на наведене, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, а доводи сторони захисту про відсутність у діях обвинуваченого складу вказаного злочину такими, що не заслуговують на увагу.

Досліджені докази у своїй сукупності доповнюють один одного, та є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявні склади кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 5 ст. 426-1 КК України, тож суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :

- за ч. 1 ст. 121 КК України - як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння;

- за ч. 5 ст. 426-1 КК України - як застосування насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, а інше належить до особливо тяжких злочинів, наслідки злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, приймав участь в АТО, до мобілізації був працевлаштований. Негативних характеристик щодо ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження немає.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Суд виключає з обставин, які пом`якшують покарання, визначені в обвинувальному акті - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, котра вчинила злочин. Каяття передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто щире каяття - це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів. Такий психічний стан особи може свідчити про позитивну перебудову свідомості особи та втрату або зниження ступеня її суспільної небезпечності, про реальну можливість виправлення цієї особи. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Даних про таку оцінку ОСОБА_5 своїх дій у матеріалах провадження немає, показання обвинуваченого є правдивими не у повній мірі. Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не визнав у повному обсязі вини, не відшкодував матеріальної чи моральної шкоди, суд не вбачає ані щирого каяття, ані активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Посилаючись на необережне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, обвинувачений лише намагається уникнути суворого покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що факт знаходження ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння поза розумним сумнівом знайшов своє доказове підтвердження та не заперечується самим обвинуваченим та його захисником.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_5 , думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілого, зважаючи на наслідки кримінальних правопорушень, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України - у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті;

- за ч. 5 ст. 426-1 КК України - у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду не визнав у повному обсязі своєї провини у вчиненні кримінальних правопорушень, надав не у повній мірі правдиві показання, намагаючись спотворити дійсні обставини події.

Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, приймаючи при цьому до уваги обставини вчинених кримінальних правопорушень, особистість ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого та його наслідків.

Вказані обставини у сукупності переконують суд, що покарання у вигляді позбавлення волі буде мати необхідний і достатній виховний ефект. Застосування такого покарання буде суттєво сприяти внесенню корективів в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, буде сприяти нейтралізуванню негативних настанов, прищепленню поваги до закону.

Визначене судом покарання у достатній мірі забезпечить досягнення цілей, встановлених статтею 50 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі та у визначеному судом розмірі буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69, 75 КК України.

Оскільки згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.03.2022 ОСОБА_5 був затриманий 25.03.2022 о 01 год. 19 хв., строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання. При цьому суд враховує відсутність під час судового розгляду жодних заперечень сторони захисту щодо часу затримання, зазначеного у вказаному протоколі.

Під час досудового розслідування слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 28.03.2022 накладались арешти на тимчасово вилучене майно. Вказані арешти слід скасувати, оскільки підстави арештів на теперішній час відпали.

Процесуальні витрати на проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/108-22/3451-БД від 26.04.2022 в сумі 12809 грн. 61 коп. підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та нівелюють наявні ризики.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 426-1 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

- за ч. 5 ст. 426-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 25.03.2022.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2022 на предмет чорного кольору, зовні схожий на ніж з нашаруванням речовини бурого кольору.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2022 на флісову куртку (кофту) зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі штани з ременем (піксельна форма ЗСУ) зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі підштаники зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі труси сіро-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/108-22/3451-БД від 26.04.2022 в сумі 12809 грн. 61 коп. (дванадцять тисяч вісімсот дев`ять грн. 61 коп.).

Речові докази: ніж із чорним руків`ям, флісову куртку (кофту), чоловічі штани з ременем, чоловічі підштаники, чоловічі труси, передані на зберігання до камери схову речових доказів Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (квитанція б/н від 06.05.2022) - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1