Справа № 201/9532/22
Провадження № 1-кп/201/901/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0001469 від 21.10.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шарівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

21.10.2022 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебував на вулиці, навпроти будинку №96 по вул. Набережна Перемоги у місті Дніпро разом з раніше знайомим йому ОСОБА_6 .

Так, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці, навпроти будинку №96 по вул. Набережна Перемоги у місті Дніпро, приблизно о 15 год. 30 хв., під час спілкування з ОСОБА_6 , дістав з рюкзаку, що тримав в лівій руці, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: кухонний ніж з чорною ручкою. Далі, утримуючи ніж в своїй правій руці, підійшов спереду до потерпілого та знаходячись прямо перед ним, тримаючи в руці знаряддя вчинення кримінального правопорушення кухонний ніж з чорною ручкою, усвідомлюючи свої злочинні дії та можливість настання суспільно небезпечних тяжких наслідків, та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс один прямий удар лезом ножа, що тримав в правій руці в область черевної порожнини ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева, яке розпочинається раною дещо справа від середньої лінії тіла та вище пупка, далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад та знизу вгору, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в черевну порожнину з подальшим ушкодженням правої частки печінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, що за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

2. Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_6 подав суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі, покарання призначити на розсуд суду.

4. Докази, які були досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , що виразились в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є умисним тяжким злочином, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, освіту, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, наявність пом`якшуючих покарання обставин і відсутність їх обтяжуючих.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, а також думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, та думки потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

21.10.2022 ОСОБА_3 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 19.12.2022 року без внесення застави.

Тому строк відбування покарання слід обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 21.10.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати та негайно звільнити обвинуваченого з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк тримання під вартою з 21.10.2022 року до дня винесення цього вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 943,90 грн, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 943,90 грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати та негайно звільнити обвинуваченого з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк тримання під вартою з 21.10.2022 року до дня винесення цього вироку, тобто 14.12.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- футболку вишневого кольору, спортивну кофту синього кольору, шерстяну кофту синього кольору, чоловічі шкарпетки сірого кольору, чоловіче взуття чорного кольору, в яких перебував потерпілий ОСОБА_6 , передані на зберігання до камери зберігання речових доказів за квитанціями № 987 від 25.11.2022, № 982 від 10.11.2022 (а.п. 160, 161), повернути потерпілому ОСОБА_6 або його довіреній особі;

- рюкзак чорного кольору з особистими речами ОСОБА_3 : ID паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , кухонний ніж, кросівки чорного кольору, штани чорного кольору, куртку чорного кольору, кофту з капюшоном сірого кольору, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів за квитанціями № 987 від 25.11.2022, № 982 від 10.11.2022 (а.п. 160, 161), повернути ОСОБА_3 або його довіреній особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2022 року на вказані речі;

- паперовий конверт із зразками крові, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів за квитанцією № 987 від 25.11.2022 (а.п. 160) знищити;

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8