КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/6500/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3468/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
08 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника власників майна ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційні скарги в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу повністю. Постановити нову ухвалу, якою скасувати заборону відчуження, користування та розпорядження відносно об`єктів нерухомого майна.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що станом на 29 серпня 2022 року жодній особі не було повідомлено про підозру, враховуючи, що досудове розслідування розпочато з 15 лютого 2022 року
Прокуратура не зверталася в рамках можливого захисту інтересів держави та забезпечення дотримання закону в межах цивільного судочинства з позовами про скасування на думку прокурора незаконно зареєстрованого права власності на нерухоме майно, з метою вжиття заходів та відновлення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядженням майном на думку прокурора, яке знаходиться у незаконному володінні ПАТ «РАДОСИНЬ» та ТОВ «РАДОСИНЬ ЛТД»
Прокурором не обґрунтовані та не доведені підстави накладення арешту в частині дотримання вимог ч. 1 ст. 171 КПК України (підстави та розмір заподіяної шкоди та ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Тобто, об`єктивні підстави для такої жорсткої міри забезпечення кримінального провадження відсутні та прокурор в межах поданого клопотання про накладенням арешту не доведені.
Порушено конституційні права власника та третіх осіб на арештовані об`єкти нерухомості не тільки частині прав на володіння та розпорядженням майном, а й на здійснення господарської діяльності, тобто, обмежено право на користування нерухомістю без будь-якої обґрунтованої підозри чи ініційованої процедури щодо скасування державної реєстрації прав, які на думку прокурора оспорювані. Тобто, ухвала про накладення арешту була винесене без врахування будь-яких обґрунтованих підстав, які можуть впливати на належне досудове розслідування кримінального правопорушення стосовно доведення фактів вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 3 ст. 358 КК України.
Не враховано шкоду та збитки Держави в частині недоотримання податків та зборів, які підприємства не зможе сплачувати у зв`язку з відсутністю можливості далі здійснювати господарську діяльність та своєчасно в повному обсязі сплачувати податки з прибутків, на утримання працівників, податки на нерухоме майно та своєчасно оплачувати орендну плату за землю.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора про накладення арешту розглядалося без повідомлення та участі ПАТ «РАДОСИНЬ», про розгляд такого клопотання ПАТ «РАДОСИНЬ» не було належним чином повідомлено. 18 серпня 2022 року слідчим Деснянського УП ГУ НП України у м. Києві було надано ухвалу в офіс ПАТ «РАДОСИНЬ», отже, посадовим особам ПАТ «Радосинь» про наявність такого судового рішення стало відомо 18 серпня 2022 року
Під час апеляційного розгляду представник власників майна адвокат ОСОБА_6 , уточнив вимоги апеляційної скарги та просив скасувати накладений арешт в частині розпорядження зазначеними нерухомим майном.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власників майна ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД», які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаних апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, вважав оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг представника власників майна ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності представника власників майна. Однак, як зазначає представник власників майна, що 18 серпня 2022 року слідчим Деснянського УП ГУ НП України у м. Києві було надано ухвалу в офіс ПАТ «РАДОСИНЬ», отже, посадовим особам ПАТ «Радосинь» про наявність такого судового рішення стало відомо 18 серпня 2022 року. Іншої інформації матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання представника власників майна про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року.
Деснянським УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході ознайомлення з інвентаризаційними справами, що перебувають у володінні КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що за адресою м.Київ, вул. Драйзера 8 містяться відомості про два об`єкта нерухомості, а саме:
-м. Київ, вул. Драйзера, 8 літ. «А» (інвентаризаційна справа №6327, дата створення 21.02.2006). Загальна площа об`єкта нерухомості 4893,6 м.кв.
-м. Київ, вул. Драйзера, 8 літ «Б» (інвентаризаційна справа №6328, дата створення 21.02.2006). Загальна площа об`єкта нерухомості 1393,5 м.кв.
Проте, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 298539304 від 08.02.2022, сформованої за параметром пошуку: «Адреса/місцезнаходження: м. Київ, вул. Драйзера, 8» встановлено наступне:
Щодо власників приміщень літ. «Б» по вул. Драйзера, 8 в м.Києві встановлено, що вказані приміщення фактично складаються з дев`яти відокремлених об`єктів нерухомості з унікальними номерами об`єктів нерухомого майна, а саме:
Таким чином, загальна площа об`єктів нерухомого майна складає 5423.3 м.кв., що на 4029,8 м.кв більше, ніж площа нерухомого майна відомості, про яке містяться в БТІ. Тобто вказане збільшення площі об`єктів нерухомого майна відбувалося уже після 2013 року, тобто з моменту початку функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як єдиної державної інформаційної системи, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Вказаний факт свідчить зокрема про те, що реєстрація права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювалась вперше (первинна реєстрація), а також про те, що фактичне розширення площі об`єктів нерухомості здійснювалось за рахунок нового будівництва, яке повинно здійснюватися у відповідності до вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.06.2011.
Так, відповідно до вимог ст. 39 вказаного закону - прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Так, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 при здійсненні державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна здійснюється формування реєстраційної справи. Відповідно до ст.17 вказаного закону - реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі та включає в себе заяви на проведення реєстраційних дій, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії.
Так, відповідно до відомостей отриманих з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що при реєстрації права власності на об`єкти нерухомості літера «Б1», «Б2», «Б3», «Б4», «Б5» по вул. Драйзера, 8 в м. Києві за ПрАТ «Радосинь» підставою реєстрації такого права власності зазначено технічні паспорти, що видані ФОП « ОСОБА_12 (код РНОКПП НОМЕР_1 ).
При цьому при огляді документів реєстраційних справ по об`єктам нерухомості літера «Б1», «Б2», «Б3», «Б4», «Б5» по АДРЕСА_1 в електронному варіанті в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено наявність наступних документів, які 29.05.2019 стали підставою прийняття державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» ОСОБА_13 рішень про державну реєстрацію:
- заяви «про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» по кожному об`єкту нерухомості;
- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості нежитлової будівлі, літера «Б5» загальною площею 125,7 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- довідка, серія та номер: 5, видана 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості нежитлової будівлі, літера «Б5» загальною площею 125,7 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б4» загальною площею 781,9 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- довідка, серія та номер: 4, видана 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б4» загальною площею 781,9 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б3» загальною площею 424,8 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- довідка, серія та номер: 3, видана 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б3» загальною площею 424,8 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б2» загальною площею 699,9 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- довідка, серія та номер: 2, видана 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б2» загальною площею 699,9 кв.м. за адресою: м. Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б1» загальною площею 1287,2 кв.м. за адресою: м.Київ. вул. Драйзера Теодора, будинок 8;
- довідка, серія та номер: 1, видана 11.09.2019 щодо об`єкту нерухомості торговельний комплекс, літера «Б1» загальною площею 1287,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому усі документи, окрім заяв про реєстрацію, нібито видані ФОП « ОСОБА_12 " (код РНОКПП НОМЕР_1 ).
При цьому, інших документів, які передбачені законодавством для первинної реєстрації права власності на новостворені об`єкти нерухомості, зокрема декларації про готовність об`єкта до експлуатації та довідки про присвоєння поштових адрес, в електронній копії реєстраційної справи не виявлено.
Водночас ОСОБА_12 надав відповідь на запит в порядку ст. 93 КПК України, що він ніколи не проводив інвентаризацію об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 і зазначені довідки та технічні паспорти не виготовляв.
11.08.2022 прокурор Деснянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про накладання арешту на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні із забороною його відчуження, розпорядження та користування, а саме, на нерухоме майно:
На обґрунтування вимог даного клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторона обвинувачення послалась на те, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки у вищезазначених діях службових осіб ПрАТ «Радосинь» та КП «Реєстраційне бюро» вбачаються ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 358 КК України. Факт не накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна може привезти до того, що службові особи ПрАТ «Радосинь», усвідомлюючи факт того, що вказані об`єкти нерухомості являються самовільно побудованими та зареєстрованими на підставі підроблених документі, можуть відчужити його на користь третіх осіб, які фактично набувають статусу добросовісних набувачів.
Крім того, використання вказаних об`єктів нерухомості службовими особами ПрАТ «Радосинь» призводить до отримання вказаним підприємством незаконного прибутку від передачі вказаних об`єктів в оренду.
11.08.2022 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора було задоволено.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував, що вище зазначене нерухоме майно, відповідає критеріям речових доказів відповідно до вимог ст. 98 КПК України. А також, що прокурором у клопотанні доведені обставини передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України. А тому прийшов до висновку, що з метою унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням продажу, переоформленням, передачі в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, збереження речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на вказане майно із забороною вчинення будь яких дій.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження постановою старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 29.07.2022 (а.с. 49-51) та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
При цьому колегія суддів бере до уваги надані під час апеляційного розгляду представником власників майна ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвокатом ОСОБА_6 , копій ухвал слідчих суддів Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2022 та 08.09.2022, якими в порядку ст. 174 КПК України було скасовано арешт накладений оскаржуваною ухвалою в частині користування ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» вище зазначеним нерухомим майном. З урахуванням того, що подальше використання такого заходу забезпечення кримінального провадження, як заборона користування об`єктами нерухомого майна, належними ТОВ «Радосинь ЛТД» та ПрАТ «Радосинь», може зашкодити правам та інтересам не тільки ТОВ «Радосинь ЛТД», а й іншим суб`єктам господарювання, які на законних підставах здійснюють свою господарську діяльність у вказаних об`єктах нерухомого майна.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року.
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власників майна ПрАТ «Радосинь» та ТОВ «Радосинь ЛТД» адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4