Справа № 171/1717/22
У Х В А Л А
іменем України

22 листопада 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши дистанційно у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000719, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року, стосовно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:
08.11.2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

22.11.2022 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , заявлене в рамках кримінального провадження № 0000719.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні за № 0000719 від 25.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Вказує, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрілець-снайпер механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону вказаної військової частини, у військовому званні «сержант», перебуваючи у Криворізькому районі Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), всупереч вимог ст.ст.9,11,13,16,17,30,31,35-38,127-128,267,285,286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999 року, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняття участі у відсічі озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України основний обов`язок військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення 28.09.2022 близько 19 год. 00 хв. заступником командира 3 механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади з морально-психологічного забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_6 письмового бойового наказу командира механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади на наступальний бій від 28.09.2022 майора ОСОБА_7 , який виданий на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ) № 529 від 27.09.2022 полковника ОСОБА_8 , яке зареєстроване у діловодстві військової частини за підготовленим № 245дск від 28.09.2022, розуміючи, що майор ОСОБА_9 являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, солдат ОСОБА_5 письмово відмовився від його виконання та 29.09.2022 близько 11 год. 00 хв. після повторного доведення вказаного письмового бойового наказу старшим начальником - заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковник ОСОБА_10 у присутності свідків виказав відмову від виконання вказаного бойового наказу командира механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади на наступальний бій від 28.09.2022 та фактично відмовився убувати для виконання бойового завдання та брати участь у наступальній бойовій операції оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у сили і засоби якого входить 17 Окрема танкова бригада (військова частина НОМЕР_1 ), що фактично призвело до підриву бойової готовності механізованого батальйону вказаної військової частини НОМЕР_1 в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України та введення в країні воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).
30.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

01.10.2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28.11.2022 року, без визначення розміру застави.

08.11.2022 року обвинувальний акт разом з відповідними додатками скеровано для розгляду по суті до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину проти встановлення порядку несення військової служби, за який законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,4 частини 1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене вище, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вказавши, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Вважає, що вказаний обвинувальний акт підсудний Апостолівському районному суду Дніпропетровської області, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено біля с. Велика Костромка Криворізького району, тобто на території, що відноситься до юрисдикції Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. Оскільки на даний час діє правовий режим воєнного стану, тому конкретне місце вчинення злочину не зазначено в обвинувальному акті. Вважає, що підстав для повернення обвинувального акту не має. Прокурор пояснив, що інформація щодо місця вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 не являється таємною, це інформація для службового користування, проте вважає в умовах воєнного стану недоцільним зазначення місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті з метою нерозголошення відомостей щодо вчинення непокори.

Також прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з підстав, що зазначенні у клопотанні. Вважає, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має.

Крім того, прокурор наголосив на тому, що підозра у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України є обґрунтованою та наявні визначені пунктами 1,3,4 частини 1 статті 177 КПК України ризики, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду та не з`являтися за викликом до суду, так як підрозділ, у якому проходить службу обвинувачений, постійно здійснює передислокацію на території України, що позбавить можливості забезпечити розгляд справи протягом розумного строку, крім того, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, вбачається очевидний ризик переховування обвинуваченого на території, яка не є підконтрольною українській владі. Також прокурор зазначив, що обвинувачений може вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням чого останні можуть надати хибні свідчення під впливом обвинуваченого, а також існує ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обізнаний про форми та методи органів досудового розслідування.

Також прокурор у судовому засіданні додав, що суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст.177 КПК України, перевищує можливі позитивні характеристики обвинуваченого. Вважає, що застування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду та відповідності обвинувального акту вимогам КПК України зазначив, що в обвинувальному акті дійсно не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_5 , проте вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження кримінальне правопорушення вчинено в с. Велика Костромка, тобто на території Апостолівського району, тому підтримав позицію прокурора щодо відсутності підстав для повернення обвинувального акту та підсудності вказаного обвинувального акту Апостолівському районному суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо продовження строку тримання під вартою на 60 днів та підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , дослідивши обвинувальний акт та матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

За змістом положень п.1 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім інших відомостей, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто докладний опис вчинених обвинуваченим діянь із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто короткий виклад суті обвинувачення із зазначенням юридично значимих ознак.

Європейський суд з прав людини у п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, суд вказав, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Наведене кореспондується з положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, за змістом яких суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Отже, безумовною є вимога про те, щоб обвинувачення та його формулювання повинні бути викладені настільки конкретно, в тому числі з відображенням часу, місця, способу, інших обставин, мотивів вчинення діяння, щоб це забезпечило право на захист.

Вивченням змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_5 встановлено, що ці вимоги при його складанні виконані були не в повному обсязі.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, у Криворізькому районі Дніпропетровської області та зазначено, що більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану.

Частиною 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

В порушення вимог положень п.1 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а зазначено лише що кримінальне правопорушення вчинено на території Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Дніпропетровській області утворено, зокрема, Криворізький район (з адміністративним центром у місті Кривий Ріг) у складі територій Апостолівської міської, Вакулівської сільської, Глеюватської сільської, Гречаноподівської сільської, Грушівської сільської, Девладівської сільської, Зеленодольської міської, Карпівської сільської, Криворізької міської, Лозуватської сільської, Нивотрудівської сільської, Новолатівської сільської, Новопільської сільської, Софіївської селищної, Широківської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 31 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року, але не пізніше 1 січня 2023 року.

Таким чином, на даний час територіальна юрисдикція Апостолівського районного суду Дніпропетровської області поширюється виключно на територію Апостолівської міської, Зеленодольської міської, Нивотрудівської сільської та Грушівської сільської громад.

На територію інших громад, які входять до складу територій Криворізького району Дніпропетровської області, поширюється юрисдикція Софіївського районного суду Дніпропетровської області, Широківського районного суду Дніпропетровської області, Криворізького районного суду Дніпропетровської області відповідно.

Таким чином, відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо конкретного місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє можливості суд у підготовчому судовому засіданні визначити, чи підсудне вказане кримінальне провадження саме Апостолівському районному суду Дніпропетровської області.

Крім того, відсутність вищевказаних відомостей в обвинувальному акті порушує право обвинуваченого на захист від висунутого йому обвинувачення, якому за положеннями КПК України відповідає обов`язок слідчого, прокурора забезпечити йому можливість реалізації цього права, в тому числі, шляхом чіткого та зрозумілого формулювання висунутого обвинувачення.

Наведений недолік обвинувального акту перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту, оскільки вказана неповнота та неточність у формулюванні обвинувачення перешкоджає суду визначити територіальну підсудність кримінального провадження (ст.32 КПК України), межі судового розгляду (ст.337 КПК України), а обвинуваченому реалізувати своє право на захист (п.1 ч.3 ст.42 КПК України).
Вищенаведене порушення вимог КПК України на думку суду є істотним та таким, що може при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, та в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, з огляду на викладене, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає вищенаведеним вимогам КПК України, може призвести до порушення права ОСОБА_5 на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За наслідками підготовчого судового засідання суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи прокурора щодо наявності підстав для нерозголошення відомостей щодо місця вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки прокурором не доведено наявність правової підстави для прийняття такого рішення.

Суд зауважує, що відповідно ст.122 до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, при цьому повноваження вказаних органів не можуть бути обмежені.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 01.10.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 листопада 2022 року.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України, за вчинення вказаного злочину йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, також вказано, що військові формування та підрозділи у зв`язку з виконанням бойових завдань постійно здійснюють передислокацію на території України, обвинувачений є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, а зміна місця його дислокації може унеможливити його явку до суду, крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, спонукати товаришів по службі та/або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показань, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обізнаний про форми та методи роботи органів досудового розслідування; враховуючи активність бойових дій на території України, є ризик переховування обвинуваченого від суду на території, яка непідконтрольна українській владі, що підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором було доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3 та 4 ч.1 ст.177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за вчинення вказаного злочину йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, обвинувачений у зв`язку з виконанням бойових завдань постійно здійснює передислокацію на території України, крім того, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, вбачається очевидний ризик переховування обвинуваченого на території, яка не є підконтрольною українській владі; обвинувачений може вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням чого останні можуть надати хибні свідчення, а також існує ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обізнаний про форми та методи органів досудового розслідування.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000719, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року, стосовно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, повернути прокурору.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Краматорськ Донецької області, строк тримання під вартою на 60 днів до 20 січня 2023 року в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення, в частині продовження строку тримання під вартою протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1