У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2022 року справа № 542/1484/22
провадження 1-кс/542/256/22
смт Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні скаргу скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на дію слідчого в порядку ст. 303 КПК України,
В С Т А Н О В И В :
07.11.2022 слідчому судді Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на дію слідчого в порядку ст. 303 КПК України, в якій він просивскасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 383 КК України, винесену старшим слідчим слідчого відділення поліції №3 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 27 жовтня 2022 року та відновити кримінальне провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 383 КК України.
В обґрунтування скарги представник заявниці зазначив, що 31 серпня 2022 року ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України (завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення) у зв`язку з тим, що 27 серпня 2022 року остання звернулась до правоохоронних органів з повідомленням (заява про вчинення злочину) щодо вчинення ОСОБА_3 шахрайських дій, які виразились у заволодінні документами, належними третій особі, шляхом обману або зловживання довірою, на підставі якого було зареєстровано кримінальне провадження за №0000119 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України.
31 серпня 2022 року за вказаним ОСОБА_3 фактом відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 383 КК України, та слідчим відділенням відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області розпочате досудове розслідування.
27 жовтня 2022 року старшим слідчим СВ відділення поліції №3 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 383 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в події складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Заявник у скарзі посилався на те, що старший слідчий у винесеній постанові про закриття кримінального провадження зазначив про відсутність в події складу кримінального правопорушення, при цьому посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), а п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України в свою чергу регламентує підставу для закриття кримінального провадження за відсутності саме події кримінального правопорушення. За таких обставин вважав, що старшим слідчим допущено неправильне застосування норм законодавства, а підстава для закриття кримінального провадження чітко не сформульована відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу, та не ґрунтується на визначених правових підставах.
Зауважив, що відсутність в діянні складу кримінального правопорушення жодним належним способом доведена не була, оскільки органом досудового розслідування не вжито всіх заходів для встановлення істини по справі, а саме:
1) не здійснено тимчасовий доступ до документу, який може бути використаний в якості доказу вчинення особою кримінального правопорушення (письмова заява про вчинення злочину з підписом ОСОБА_6 );
2) не відібрано зразки почерку та зразки підпису ОСОБА_6 ;
3) не призначено почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності підпису та рукописного тексту в заяві про вчинення злочину особі, яка її підписувала;
4) не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, зокрема службових осіб, які відбирали в ОСОБА_6 заяву про вчинення злочину, а також осіб, які проводили допит ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000119.
Також вказав, що в постанові про закриття кримінального провадження зазначено про відсутність суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, що виражається у наявності прямого умислу, спрямованому на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, однак докази відсутності прямого умислу особи органом досудового розслідування встановлено не було.
Вважав, що вказане кримінальне провадження закрито передчасно, без попереднього вжиття необхідних заходів для встановлення істини по справі, а отже є незаконним та суперечить положенням Кримінально-процесуального кодексу України, Конституції України та чинним нормативно-правовим актам.
У судове засідання представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 не з`явився. Надав до суду заяву, у якій просив розгляд скарги провести без його участі.
Представник відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції Головного управління поліції в Полтавській області старший слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі. На вимогу судді надано матеріали кримінального провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за зверненням ОСОБА_3 .
За змістом положень частини 3 статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Отже слідчий суддя, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.
Отже, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, скаргу можливо розглянути по суті за відсутності заявника, а за правилами ч. 3 ст. 306 КПК України також за відсутності представника відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції Головного управління поліції в Полтавській області.
Надаючи оцінку доводам, викладеним у скарзі, наданим до неї доказам та матеріалам кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Згідно з частиною 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування за частиною 1 статті 92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено в частині 2 статті 91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що у провадженні відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції Головного управління поліції в Полтавській області знаходилось кримінальне провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 383 КК України.
Проведення слідчих (розшукових) дій було доручено слідчому підрозділу та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Процесуальними джерелами доказів відповідно до частини 2 статті 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Згідно з частиною 1 статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч. 1 ст. 86 КПК України).
При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000174 від 31 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 383 КК України, слідчий було допитано потерпілу та свідка, витребувано матеріали кримінального провадження №0000119 за ч. 1 ст. 190 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим було вжито необхідних заходів щодо збирання доказів, були перевірені всі доводи, викладені заявником в заяві про вчинення злочину, ухвалюючи оскаржувану постанову старшим слідчим було надано оцінку показам потерпілої та свідка, а також матеріалам кримінального провадження, наданим на вимогу суду та на які посилалась потерпіла ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину.
Слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження винесена з дотримання вимог чинного процесуального законодавства.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Виходячи із загальних засад кримінального провадження, будь-яке рішення у кримінальному провадженні має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Постанова про закриття кримінального провадження, яка оскаржується, відповідає зазначеним критеріям.
Згідно з частиною 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню не лише винуватість певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; а перш за все подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Слідчим суддею під час розгляду скарги встановлено, що доводи представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, не знайшли своє підтвердження.
Так, в обгрунтування скарги представник потерпілої посилався на необхідність здійснення тимчасового доступу до документу, який може бути використаний у якості доказу вчинення особою кримінального правопорушення, а саме: письмової заяви про вчинення злочину з підписом ОСОБА_6 , не відібрано зразки почерку та зразки підпису ОСОБА_6 ; не призначено почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності підпису та рукописного тексту в заяві про вчинення злочину особі, яка її підписувала; не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, зокрема службових осіб, які відбирали в ОСОБА_6 заяву про вчинення злочину, а також осіб, які проводили допит ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000119.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0000174 від 31.08.2022 містять відомості про те, що слідчим ОСОБА_5 витребовувались та досліджувались матеріали кримінального провадження за №0000119 від 24.08.2022 за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, в тому числі і копія письмової заяви про вчинення злочину з підписом ОСОБА_6 .
Водночас, автором скарги не зазначено на підтвердження чи спростування яких саме обставин у кримінальному провадженні слід було вчинити вказані у скарзі дії, яке саме доказове значення мають обставини, які були б встановлені в результаті їх проведення.
При цьому, слід зазначити, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру (ст. 91 КПК України).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).
Разом з тим, змагальність сторін, як одна із загальних засад кримінального провадження, передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ст. 22 КПК України).
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Водночас, під час дослідження наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпіла та її представник не зверталися з відповідними клопотаннями до органу досудового розслідування щодо вчинення процесуальних дій, про необхідність яких зазначено у скарзі.
Крім того, заявником не надано слідчому судді підтвердження того, що потерпіла чи її представник звертались до слідчого з клопотанням про проведення відповідних процесуальних дій, нездійснення яких, скаржник розцінює, як порушення принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин даного кримінального провадження та є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність скарги в частині щодо невжиття органом досудового розслідування заходів для встановлення істини у справі, а саме: непроведення процесуальних дій щодо тимчасового доступу до документу - письмової заяви ОСОБА_6 , відібрання зразків почерку та підпису, призначення почеркознавчої експертизи та допиту службових осіб, які відбирали заяви у ОСОБА_6 та проводили її допит у кримінальному провадженні № №0000119.
При цьому, текст скарги не містить зазначення інших процесуальних дій, які на думку представника потерпілої не було проведено органом досудового розслідування для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Між тим, слідчий суддя вважає також необгрунтованими доводи представника потерпілої щодо неправильного застосування норм законодавства в частині зазначення старшим слідчим підстав для закриття кримінального провадження саме за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Встановлено, що в оскаржуваній постанові міститься посилання на правову підставу закриття кримінального провадження- відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
При цьому, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що старший слідчий при її ухваленні керувався п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з тим, зазначена норма процесуального закону передбачає як правову підставу для закриття кримінального провадження саме встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
За таких обставин твердження заявника щодо неправильного застосування положень процесуального закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження є безпідставними та суперечать змісту оскаржуваної постанови.
Безпідставними слідчий суддя також вважає доводи представника потерпілої щодо невстановлення органом досудового розслідування доказів відсутності прямого умислу особи у кримінальному провадженні, відомості про які внесено за заявою ОСОБА_3 .
Натомість, слід зазначити, що оскаржувана постанова містить виклад обставин, за яких старший слідчий дійшов висновку про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КПК України, а саме: відсутність прямого умислу, що виключає відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя при вирішенні скарги виходить, зокрема, з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України. При цьому слідчий оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Інших доводів та обгрунтувань незаконності оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження представником потерпілої у скарзі наведено не було.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необгрунтованість та безпідставність доводів, викладених представником потерпілої у скарзі на дії слідчого в порядку ст. 303 КПК України.
З огляду на викладене, у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на дію слідчого в порядку ст. 303 КПК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1