Справа № 548/1579/22
Провадження №1-кс/548/530/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню № 0000285 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч.4 КК України
В С Т А Н О В И В :
08.11.2022 року слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 (далі-слідчий поліції), звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_3 з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення, а саме накласти арешт на належний йому автомобіль марки ВАЗ 11930 д.н.з. НОМЕР_1 та причім "Лев", д.н.з. НОМЕР_2 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що у її провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке винесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 22.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

23.09.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до інформації наданої Національним агенством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) від 10.10.2022 за ОСОБА_3 направі власності рахується наступне майно:

автомобіль марки ВАЗ 11930 д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску

причім "Лев", д.н.з. НОМЕР_2 , 2019 року випуску.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на дане рухоме майно.

В судове засідання слідчий поліції та прокурор не з`явилися.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували з тих підстав, що клопотання необгрунтоване та передчасне.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів доданих до клопотання, ОСОБА_3 23.09.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до інформації наданої Національним агенством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) від 10.10.2022 за ОСОБА_3 направі власності рахується наступне майно:

автомобіль марки ВАЗ 11930 д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску

причім "Лев", д.н.з. НОМЕР_2 , 2019 року випуску.

Слідчий просить накласти арешт на вищевказане рухоме майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Натомість, дане клопотання не обгрунтоване на вимогах кримінального процесуального закону та не містить належного обгрунтування щодо необхідності та підстав накладення арешту на майно.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна або заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Отже, звертаючись з клопотанням, слідчий мала чітко визначити мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою за наявності достатніх підстав, що у цьому випадку зроблено не було.

Так, додані до клопотання матеріали не містять доказів існування у даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Також положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.

Накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, який буде поданий у майбутньому, унеможливлює з`ясування питання співмірності вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт та ціни позову, оскільки він ще не поданий зацікавленою особою.

Крім цього, положення ст. 128 КПК України передбачають право пред`явлення цивільного позову лише до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тоді як відсутність цивільного позову позбавляє слідчого суддю можливості перевірити чи підлягає арешту майно особи, про яку йдеться у клопотанні слідчого.

Зазначені обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки слідчий не надала суду достатніх і належних доказів існування цивільного позову. Так як відсутній цивільний позов, то як наслідок відсутня мета для накладення арешту на вищезгадане майно підозрюваного ОСОБА_3 , передбачена п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому клопотання слідчого необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню № 0000285 від 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 4 КК України, - залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1