1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/302/23 1-кп/335/442/2023
13 січня 2023 м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Василівського району Запорізької області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні будь-яких осіб не має, є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)08.11.2004 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2)04.05.2005 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
3)21.10.2005 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70,71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
4)13.05.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
5)01.03.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 395 КК до 1 місяця арешту;
6)24.06.2016 Веселовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.03.2022 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
Відповідно до ухвали судді від 10.01.2023 у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 13.01.2023.
В кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.01.2023.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду. Крім того, в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення. Також обвинувачений був неодноразово засуджений, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, що є найбільшою цінністю людини і свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Враховуючи наведене, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.
Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала. Вказала, що на теперішній час вона немає претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого. Щодо цивільного позову вона вернеться за правовою допомогою. Підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти призначення судового розгляду та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього заперечував.
Захисник ОСОБА_6 вважала, що є всі підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечувала, вказала на те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в скоєнні зазначеного злочину, активно сприяв його розкриттю, після самої події надавав допомогу працівникам швидкої допомоги щодо транспортування загиблого Чуріліна до медичного закладу, тому будь-яких намірів уникати суду та переховуватися у нього немає. З цього приводу у останнього відсутні будь-які підстави впливати на свідків за даним кримінальним провадженням. Додатково вказала на те, що ОСОБА_5 в внутрішньо переміщеною особою та мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де співмешкав з ОСОБА_8 , з якою у нього склалися міцні соціальні зв`язки. Після звільнення з місць позбавлення волі в березні 2022 ОСОБА_5 не мав змоги працевлаштуватися через воєнний стан у державі. Намагався стати на військовий облік щоб вступити до лав Збройних Сил України.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з наступного.
Кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, підстави для закриття кримінального провадження або його зупинення - відсутні, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Крім того, з метою підготовки кримінального провадження до судового розгляду судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, з`ясовано, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та вчинені інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
Таким чином, кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України дане кримінальне провадження підлягає розгляду суддею одноособово.
З указаних мотивів суд доходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Коло осіб, які беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, потерпіла, обвинувачений, захисник.
З питання щодо необхідності складання відносно обвинуваченого досудової доповіді необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, ОСОБА_5 не підпадає під ознаки осіб щодо яких складається досудова доповідь.
Вирішуючи заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд керується таким.
Частиною 3 ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2022 щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.01.2023.
ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років до 10 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, малолітні та неповнолітні діти, або інші особи на його утриманні не перебувають, не працевлаштований, у м. Запоріжжя зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово був судимий за злочини проти власності, життя і здоров`я людини, судимості у встановлений законом порядку не зняті та не погашені, до того ж останній неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я людини.
Востаннє ОСОБА_5 був засуджений 24.06.2016 відповідно до вироку Веселівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, та звільнений з місць позбавлення волі 15.03.2022, та через вісім місяців після звільнення, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
За матеріалами провадження обвинувачений має зареєстроване місце проживання на окупованій території Василівського району Запорізької області та у випадку перетину ним лінії розмежування має реальну можливість переховуватися від суду.
Додатково, стороною обвинувачення звернута увага на те, що обвинуваченому достеменно відоме перебування більшості свідків за даним кримінальним провадженням, які здебільшого проживають у тому ж самому будинку, де ОСОБА_5 має зареєстроване місце перебування як ВПО та де, на думку сторони захисту, останній може перебувати під домашнім арештом.
В своїх поясненнях ОСОБА_5 також зазначав, що він знає своїх сусідів за місцем проживання.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , на думку суду дають підстави дійти висновку, що існують з боку останнього ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інший злочин.
Окрім іншого, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_5 , а саме те, що потерпілому завдано численні тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.
Доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненому, самі по собі не свідчать про відсутність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. До того ж визнання ОСОБА_5 своєї винуватості немає для суду наперед визначеного значення саме під час підготовчого провадження, оскільки на будь-якій іншій стадії кримінального провадження останній може змінити свою позицію.
Також, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що перебуваючи під адміністративним наглядом ОСОБА_5 не допускав порушень, оскільки як вбачається зі змісту обвинувального акту, через 8 місяців після звільнення з місць позбавлення волі, де він відбував покарання за вчинення аналогічного злочину, знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя і здоров`я людини. Відомостей про результати розгляду відповідним судом кримінального провадження щодо продовження чи скасування адміністративного нагляду відносно ОСОБА_5 суду не надано.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, судом вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою тимчасового зареєстрованого місця перебування, про який зазначала сторона захисту, однак, на переконання суду, такий запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки уповноважений орган не зможе контролювати місце перебування останнього, осіб з якими він спілкується, що може мати негативні наслідки для судового розгляду кримінального провадження.
Також при цьому, суд зазначає, що пояснення ОСОБА_5 про його перебування у фактичних шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_8 та те, що власником (співласником) кватири АДРЕСА_4 є саме ця особа належними доказами не доведені.
Відповідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Доказів того, що стосунки ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 відповідали законодавчо визначеним ознакам поняття «сім`я» стороною захисту надано не було. Так само як і відомостей про інших членів такої сім`ї, зокрема малолітніх чи неповнолітніх осіб, для яких цілодобове перебування у їхньому житлі особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я людини, не несло загрози та було безпечним.
Також, суду не було надано відповідних доказів того, що з боку ОСОБА_5 приймалися заходи щодо проходження медичної комісії чи збирання будь-яких інших документів для перебування його на військовому обліку і які б свідчили про його бажання стати до лав Збройних Сил України.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого; недоведеність наявності й обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; негативну репутацію обвинуваченого; нестабільний майновий стан останнього, недоведеність наявності постійних доходів, зокрема як особи, що має статус ВПО; наявність судимостей у обвинуваченого, які не зняті та не погашені; короткий проміжок часу між попереднім звільненням з місць позбавлення волі та обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, результатом якого стала смерть потерпілого; недоведеність дотримання обвинуваченим умов перебування під адміністративним наглядом; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
За вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який вчинений із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого, суд не визначає розмір застави у даному випадку.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, здійснення впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 11 годин 00 хвилин 13 березня 2023 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. 31-32, 199, 205, 314-316, 369-372 КПК України,
Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 11 годин 00 хвилин 13 березня 2023 року включно.
Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 16.01.2023.

Суддя: ОСОБА_1 .