Провадження № 1-кс/947/1774/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000444 від 29.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000444 від 29.06.2022 року за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень викладені стороною обвинувачення у письмовому вигляді у клопотанні.

10.02.2023 року старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи перелік яких зазначено у клопотанні.

В подальшому вилучене в ході вказаного обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно відноситься до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження факту підготовки та підробки документів для подачі останніх до суду, з метою отримання завідомо фіктивних рішень про наявність на утриманні позивачів сторонніх особи, а також зв`язків між фігурантами кримінального провадження.

Враховуючи вказані обставини слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, проте прокурор просив клопотання задовольнити та розглянути у його відсутність, про що подав відповідну заяву.

Власниця майна в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце слухання справи належним чином, про що свідчить долучена до матеріалів кримінального провадження телефонограма.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на даний час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 від 29.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

10.02.2023 року старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- декларацію про вибір лікаря №0001-9914-НМА0 від 04.05.2022 року, укладену між ОСОБА_7 та лікарем ОСОБА_6 , яку упаковано до спеціального пакету №WAR1106674;

- 6 бланків медичних карток амбулаторного хворого КНП «ЦПМСД №10» ОМР, які упаковано до спеціального пакету №WAR1106675;

- печатку лікаря ОСОБА_6 , яку упаковано до спеціального пакету №WAR0044895;

- висновок ЛКК №52 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_8 , 1942 року народження, який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР та висновок ЛКК №54 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_5 , 1971 року народження, який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР, які всі разом упаковані до спеціального пакету №WAR0044896.

10.02.2023 року вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно могло зберегти на собі сліди вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучена печатка лікаря ОСОБА_6 , містить ознаки речового доказу, який відносяться до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження факту підготовки та підробки документів для подачі останніх до суду, з метою отримання завідомо фіктивних рішень про наявність на утриманні позивачів сторонніх особи, а також зв`язків між фігурантами кримінального провадження.

Вилучені документи, а саме: декларація про вибір лікаря №0001-9914-НМА0 від 04.05.2022 року, укладена між ОСОБА_7 та лікарем ОСОБА_6 ; 6 бланків медичних карток амбулаторного хворого КНП «ЦПМСД №10» ОМР; висновок ЛКК №52 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_8 , 1942 р.н., який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР та висновок ЛКК №54 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_5 , 1971 р.н., який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР, є документами, що імовірно можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження факту підготовки та підробки документів для подачі останніх до суду, з метою отримання завідомо фіктивних рішень про наявність на утриманні позивачів сторонніх особи.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя приходить до переконання про відповідність вилученого під час обшуку майна критеріям речових доказів та наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вилучені речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі та документи.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу власниці майна на те, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, вона в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000444 від 29.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 10.02.2023 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- декларацію про вибір лікаря №0001-9914-НМА0 від 04.05.2022 року, укладену між ОСОБА_7 та лікарем ОСОБА_6 , яку упаковано до спеціального пакету №WAR1106674;

- 6 бланків медичних карток амбулаторного хворого КНП «ЦПМСД №10» ОМР, які упаковано до спеціального пакету №WAR1106675;

- печатку лікаря ОСОБА_6 , яку упаковано до спеціального пакету №WAR0044895;

- висновок ЛКК №52 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_8 , 1942 року народження, який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР та висновок ЛКК № 54 від 18.03.2022 року на ім`я ОСОБА_5 , 1971 року народження, який виданий КНП «ЦПМСД №10» ОМР, які всі разом упаковані до спеціального пакету №WAR0044896.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1