ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1581/22 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 - ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, в силу ст.89 КК України судимостей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до вступу вироку по даній справі у законну силу та продовжено його дію, але не більш ніж на 60 днів, тобто - до 18 листопада 2022 року.
На зазначений вирок суду першої інстанції прокурором та захисником подані апеляційні скарги.
До Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави до набрання вироку законної сили.
В обґрунтування свого клопотання прокурора посилається на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, і дані обставини, з відомостей про особу ОСОБА_8 , є підставою для тримання під вартою обвинуваченого.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які не заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали судового провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час судового розгляду заявленого прокурором клопотання, колегією суддів встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено обвинуваченому до 18.11.2022 року.
Сам обвинувачений ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції визнав вину частково та вважав невірною правову кваліфікацію своїх дій, про що також зазначає його захисник в своїй апеляційній скарзі. Разом з цим, на даній стадій апеляційного розгляду колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надати будь-яку оцінку цим доводам захисника, оскільки апеляційна скарга сторони обвинувачення та захисту містить відповідні апеляційні доводи, яким суд надасть оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками перегляду оскаржуваного судового рішення.
Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, яке вже призначено судом за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки ОСОБА_8 , який хоча в силу ст.89 КК України судимостей не має, але вже притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та за цим кримінальним провадженням, згідно пред`явленого обвинувачення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Вищезазначені обставини додатково свідчать про можливість обвинуваченого переховуватися від суду та досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 , який раніше притягувався від кримінальної відповідальності, на думку колегії суддів, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду та належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо продовження існування ризиків, які були на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів прокурора щодо неефективності інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , внаслідок чого воно підлягає задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_7 не надано суду апеляційної інстанції відомостей про існування обставин, передбачених ч.3 ст. 377 КПК України, а томуз врахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати їх винятковими та такими, що надають колегії суддів право змінити обвинуваченому запобіжний захід.
Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності і йому за цим кримінальним провадженням призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, зазначені вище ризики не можуть зменшитись або втратити актуальність, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 115, 177, 178, 183, 331, 377, 401, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 12 січня 2023 року включно.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді