справа № 732/84/23
провадження № 1-кп/732/30/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня кримінальне провадження № 0000221 внесене 29.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню за ч.4 ст. 402 КК України, ч.5 ст. 407 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 2006 року народження та сина ОСОБА_5 2017 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого (ст. 89 КК України)

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , який наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 255-ОС від 08.06.2022 призначений на посаду молодшого інспектора 2 категорії тракториста відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 прикордонного загону імені князя ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), отримав 24.08.2022 близько 11 години 20 хвилин від першого заступника начальника відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_7 в службовому приміщенні відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 доведену до відмова вимогу необхідності виконання усного наказу начальника відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 щодо вибуття до місця дислокації взводного опорного пункту „ ІНФОРМАЦІЯ_5 відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 , для виконання обовязів військової служби, визначених Законом України „Про державну прикордонну службу України.

Обвинувачений ОСОБА_3 24.08.2022 близько 11 години 20 хвилин в порушення вимог ст.ст.11,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи та розуміючи наказ начальника відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 щодо вибуття до місця дислокації взводного опорного пункту „ ІНФОРМАЦІЯ_5 відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 , для виконання обовязків військової служби, визначених Законом України „Про державну прикордонну службу України, будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову не виконати наказ та невчинення дій щодо його виконання, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання вибувати до нового місця проходження служби, з метою невиконання наказу начальника, в умовах воєнного стану, в службовому приміщенні відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати даний наказ та вибути до місця дислокації взводного опорного пункту „ ІНФОРМАЦІЯ_5 відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 , для виконання обовязків військової служби, визначених Законом України „Про державну прикордонну службу України Як наслідок, ОСОБА_3 усний наказ начальника відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 щодо вибуття до місця дислокації взводного опорного пункту „ ІНФОРМАЦІЯ_5 відділу прикордонної служби України, що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 , не виконав, до нового місця служби не прибув. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника в умовах воєнного стану.

У подальшому,обвинувачений ОСОБА_3 , як військовослужбовець військової служби за призоворм під час мобілізації, молодший інспектор 2 категорії тракторист відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_1 прикордонного загону імені князя ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) солдат, грубо, порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 24.08.2022 близько 11 години 50 хвилин, в порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, п.п.1,2 ст. 1, п.4 ст. 2 Закону України „Про військову службу, ст. ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у відділі прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обовязок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби місце дислокації відділу прикордонноїслужби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

22.12.2022 солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до Пятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань за адресою: вул. Коцюбинського, буд. 57, м. Чернігів та заявив про себе.

Тобто обвинувачений ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення місця служби місця дислокації відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , обовязки військової служби з 11-тої години 50 хвилин 24.08.2022 по 22.12.2022 не виконував, будь-яких заходів до повернення на службу та продовження несення відповідних обовязок у зазначений період часу не вживав, а перебував за місцем мешкання в смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області, де займався особистими справами, не повязаними із проходженням військової служби.Тобто ОСОБА_3 самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав. У своїх показаннях розповів, що 10.08.2022 зламав ребра при виконанні бойового завдання у АДРЕСА_3 і тиждень лікувався у столиці. За висновком лікарів йому було рекомендовано протягом місяця не підіймати нічого важкого. Однак, коли він прибув на місце дислокації відділу прикордонноїслужби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , 24.08.2022 заступником начальника йому було доведено до відмова наказ начальника відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 про новий обовязок вибуття до місця дислокації взводного опорного пункту „ ІНФОРМАЦІЯ_5 відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 . Цей наказ розлютив ОСОБА_3 . Він пояснює, що на службі склались неприязні відносини. Особа, яка доводила до його відома наказ був молодшим ОСОБА_3 за віком, та, як йому здавалось, поводився із ОСОБА_3 несправедливо. Із показань ОСОБА_3 випливає, що він вважав, що на момент нового наказу він мав ще лікуватися, а не переходити у с. Гасичівка. Наразі він усвідомив вчинене. Вказав, що 22.12.2022 він самостійно прибув до Пятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань за адресою: вул. Коцюбинського, буд. 57, м. Чернігів та заявив про себе. Розповідаючи про те, чим займається наразі, ОСОБА_3 зазначив, що на час досудового розслідування і судового провадження він не служить, але має у подальшому намір повернутись до виконання обовязку військової служби. Самовільне залишення місця служби і невиконання наказу пояснює в основному незадовільним станом здоровя на час винесеного наказу по населеному пункту с. Гасичівка, епілептичними прояваси та травмою з приводу поламаних ребер.

Крім фактичних даних, встановлених під час допиту обвинуваченого, судом з`ясовано фактичні дані, що відображені у протоколах слідчих дій та письмових доказах, збіраних на стадії досудового розслідування, оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.

Належність ОСОБА_3 до субєкта відповідальності за інкримінованими злочинами доводиться витягами з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 102-ОС від 26.02.2022, № 255-ОС від 08 червня 2022 та військовим квитком НОМЕР_3 .

Факт вчинення ОСОБА_3 умисної непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника в умовах воєнного стану доводиться відеозаписом з місця вчинення злочину, який в силу ст. 84 КПК України відображає фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність фактів й обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Витягами з книги прикордонної служби ВОП „Гасичівка відділу прикордонної служби доводиться, що у період із 24.08.2022 по 22.12.2022 ОСОБА_3 у визначеному місці служби не зявлявся. Непокора як відкрита відмова виконати наказ начальника та самовільне залишення місця служби як і не зявлення в такому місці із 24.08.2022 по 22.12.2022 доводиться також матеріалами службового розслідування, висновок якого від 24.09.2022, затверджений полковником ОСОБА_9 та є самостійним письмовим доказом у провадженні, який вагомий для пізнання обставин вчиненого порушення.

За медичними документами, які досліджені у кримінальному провадженні: медичною характеристикою від 05.09.2022, випискою № 2383/365 довідкою № 133 від 12 січня 2023 гарнізонної військово-лікарської комісії щодо солдата по мобілізації ОСОБА_3 , судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні із 15.08.2022 по 22.08.2022 із діагнозом "Забій лівої половини грудної клітини та закритий перелом 8,9,10 ребер зліва без зміщення відломків". Після проведеного консервативного лікування ОСОБА_3 виписаний у частину з рекомендаціями уникати важких фізичних навантажень, носіння бронежилету та фізичної підготовки протягом місяця, однак ОСОБА_3 придатний до військової служби.

Таким чином, стан здоровя та висновок про придатність до військової служби після виписки 22.08.2022 не є тими умовами, які б дозволяли ОСОБА_3 залишити військову службу, на яку він був призваний по мобілізації, або, які б заважали його обовязку вибуття до місця дислокації взводного опорного пункту „Гасичівка відділу прикордонної служби „ ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований на південній околиці АДРЕСА_2 , для виконання обовязів військової служби 24.08.2022.

Обєктивно доведено, що обсяг обвинувачення та його обєм знайшов підтвердження дослідженими у суді доказами.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 402 КК України.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у самовільному залишенні місця служби, вчинені в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України

За сукупністю вчиненого дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 402 КК України, ч.5 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує: характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обидва з яких відносяться до тяжких злочинів, а також наслідки, що настали; особу винного: його вік, сімейний стан, стан здоров`я, відсутність непогашених судимостей, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність.

Підтвердились у судовому засіданні такі помякшуючі покарання обставини як: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, суд також вважає доведеною таку помякшуючу покарання обставину як зявлення із зізнанням про, що чітко вказано і в самому обвинуваченні.

Крім того, із пояснень обвинуваченого вбачається, що він не служить у звязку з тим, що тривало досудове розслідування та проходить судове провадження. Надалі він має намір виконувати свій громадянський обовязок по захисту Батьківщини та повернутися до військової служби.

При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, у випадку, коли встановлені по справі обставини, які пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим. Доведені помякшуючі обставини, істотно знижують ступінь суспільної небезпечності винного і ступінь тяжкості вчиненого діяння за ч.4 ст. 402 КК України, тому з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, усвідомив вчинене та розкаявся, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про доцільність та ефективність призначення покарання за ч.4 ст. 402 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу при застосуванні ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком три роки. Це покарання відповідає принципам законності, обгрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд, в тому числі керується практикою Європейського суду (рішення у справі «Тайрер проти Великої Британії»). Що стосується покарання за ч.5 ст. 407 КК України, то покарання за цим злочином слід призначити у виді позбавлення волі строком нижньої межі, встановленої у санкції цієї статті.

Визначаючи покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.1 ст. 70 КК України, суд, з урахуванням виду сукупності, дійшов висновку про необхідність при визначенні остаточного покарання застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Одночасно, з урахуванням доповіді органу пробації та їх переконливого висновку про ефективність застосування до винного соціально-виховних заходів у громаді і пробаційних програм, суд дійшов висновку, що реальне відбування обраного покарання є передачасним, до ОСОБА_3 можливо застосувати ст. 75 КК України і призначити покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, поклавши обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Застосовуючи покарання за ч.4 ст. 402, ч.5 ст. 407 КК України, а також ст. 75 КК України, суд керується редакціями цих статтей, що діяли на час вчинення інкримінованих діянь, тобто до введення в дію Закону № 2839-1X від 13 грудня 2022 року „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, який набрав чинності 27 січня 2023 року. Темпоральна (часова) дія кримінального закону забезпечується єдністю двох принципів - ультраактивності та ретроактивності. Так, за загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (частина друга статті 4 КК) - принцип ультраактивності дії кримінального закону. Втім, якщо закон про кримінальну відповідальність скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, то він має зворотну дію у часі (частина перша статті 5 КК) - принцип ретроактивності дії кримінального закону. На підставі частини другої статті 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, як і підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370,371,373,374 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити покарання:

за ч.4 ст. 402 КК України ( в редакції статті на момент вчинення злочину до набрання чинності Законом 2839-1X від 13 грудня 2022 року), із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;

за ч.5 ст. 407 КК України ( в редакції статтіна момент вчинення злочину до набрання чинності Законом 2839-1X від 13 грудня 2022 року) у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ( в редакції статті на момент вчинення злочинів до набрання чинності Законом 2839-1X від 13 грудня 2022 року) ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівської апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1