Справа № 205/4995/18
Провадження № 1-кп/204/66/23

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001302, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання вказала, що в ході судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на теперішній час є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та законного представника потерпілої, оскільки спільно із ними раніше проживав, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на викладене вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт в певний період доби, задля забезпечення можливості працевлаштування її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника. Просив змінити йому запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надане клопотання, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2023 року включно.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Так, прокурор у своєму клопотання посилається на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на ризик переховування обвинуваченого від суду.

Колегія суддів погоджується з доводами, наведеними у клопотанні прокурора про продовження існування ризику переховування від суду, оскільки вказаний ризик оцінюється колегіє суддів з огляду на обставини кримінального провадження безпосередньо особу обвинуваченого ОСОБА_5

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_5 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

При цьому, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.

Вирішуючи питання про існування передбаченого кримінальним процесуальним законом ризику неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегія суддів відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, колегія суддів, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинуваченого.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Окрім цього, ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень щодо статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, проти здоров`я і волі малолітньої дитини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та яка передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років.

Крім того, звільнення від відбування покарання з випробуванням, за вчинення кримінального правопорушення за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше п`яти років, у випадку визнання особи винуватою не передбачено (ст. 75 КК України).

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Іллійков проти Болгарії» зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризику переховування.

Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим зважаючи на стадію судового розгляду, яка на даний час існує.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що потерпіла та її законний представник вже були допитані в судовому засіданні, а тому вказаний ризик не знайшов свого підтвердження.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слід зазначити, що даний ризик не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. Крім того, прокурором не надано суду доказів, що ОСОБА_5 вчиняв, або може продовжити вчиняти активні дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи в сукупності відносно обвинуваченого всі обставини, зазначені в ч. 1. ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту з метою запобігання встановленому ризику, колегія суддів у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому колегія суддів використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі нічний домашній арешт не зможе запобігти визначеному ризику за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 нічного домашнього арешту, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановленого ризику переховування від суду. Ця позиція колегії суддів обґрунтовується сукупністю усіх обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а тому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

На цей час продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 діб, тобто до 13 квітня 2023 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово не покидати приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає; прибувати до суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали направити начальнику відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, для виконання, відповідно до норм ст. 181 КПК України.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3