У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/800/23

Провадження №1-кс/348/141/23

13 квітня 2023 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заступника начальника СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у залі судових засідань в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області клопотання представника заявника ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000132 від 30.03.2023 року, -

встановив:

11 квітня 2023 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на автомобіль марки КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ,на який було накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2023. Клопотання мотивує тим, зазначений арешт накладено в рамках кримінального провадження № 0000132 від 30.03.2023.

Вважає що на даний час є очевидні підстави вважати, що доводи слідства, які стали підставою для такого арешту перестали існувати з огляду на наступне.

ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем, яка здійснює діяльність у сфері лісопильного та стругувального виробництва, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

З цією метою у березні місяці поточного року, шляхом оформлення так званого генерального доручення, ним отримано у повне володіння, користування з правом розпорядження спецтранспорт «КАМАЗ 4310» для транспортування відповідної деревини.

З приводу подій, які мали місце 29.03.2023, зазначає, що ОСОБА_5 будучи обізнаним з правилами придбання лісо продукції, звернувся до філії «Надвірнянське лісове господарство» ДСГП ДП «Ліси України», де після відповідних оплат оформив документацію на відпуск 6 м.куб. дров`яної деревини та 10 м.куб. круглих лісоматеріалів.

З відповідними документами направився до пункту навантаження Надвірнянського лісництва, де майстром лісозаготівлі проведено навантаження його транспортного засобу, зокрема - 4,9370 м.куб. дров`яної деревини та 7,6160 м.куб. круглих лісоматеріалів, про що йому виписано відповідні товарно-транспортні накладні.

Добросовісність ОСОБА_5 та відсутність будь-якого умислу на вчинення протиправних дій підтверджується обставиною того, що об`єм оплаченої ним лісопродукції (16 м. куб.) перевищує об`єм фактично відпущеної (12,6 м.куб), а така відгрузка проводилась у присутності майстра лісу.

Арешт відповідного спецтранспорту з позбавленням права користуватись таким є обставиною, яка позбавляє ОСОБА_5 отримувати дохід через призму ведення підприємницької діяльності, що в умовах воєнного стану є надскладним процесом.

Окрім цього, ОСОБА_5 на волонтерській основі залучається до перевезень різного роду вантажу для потреб ЗСУ з використанням даного автомобіля.

Вказує, що перевірка обставин щодо відповідності об`ємів фактично відпущеної лісопродукції об`ємам, вказаним у товаро-транспортних накладних, не потребує беззаперечного утримання відповідного автомобіля. Більше того, таку лісопродукцію необхідно розвантажити з останнього, щоб провести необхідні слідчі дії з визначення її точного об`єму.

Таким чином, на даний час втручання держави у право власності, а також у право на здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_5 , у формі повної заборони і користуватись його транспортним засобом є очевидно надмірним, з урахуванням наявності у перевізника деревини всіх необхідних документів та суперечить практиці ЄСПЛ в обранні заходів забезпечення кримінального провадження на кожному етапі слідства.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримав, з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити. На його думку підстава арешту саме на транспортний засіб відпала. ОСОБА_5 зупинили з лісо деревиною, яка начебто не відповідала накладним на відпуск. Факт купівлі та відпуску деревини підтверджений, вона оплачена навіть у більшому об`ємі, ніж перевозилася. ОСОБА_5 придбав цю деревину, отже є добросовісним набувачем. Вважає, що потреби в подальшому утриманні саме транспортного засобу немає, це є порушенням права власності, та ускладнює ведення підприємницької діяльності заявником; має бути дотриманий розумний баланс між державними та приватними інтересами. Зауважив, що заявник ОСОБА_5 хоча і був присутній в судовому засіданні, однак, не мав захисника та був позбавлений правової допомоги.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що на даному етапі скасування арешту є недоцільним, оскільки заявник може знищити транспортний засіб. Проведено первинний візуальний огляд, здійснюються подальші слідчі дії. Транспортний засіб був зупинений, оскільки обсяг та клас деревини, що перевозилася, не відповідали зазначеному у накладних.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення представника заявника та слідчого, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Одночасно статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132 від 30.03.2023 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2023 було накладено арешт, зокрема, на транспортний засіб марки КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

Підставою накладення арешту на майно являлося збереження транспортного засобу у якості речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

Згідно висновків, сформульованих у постанові ВП ВС від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по наведеному провадженню, суд надано не було, як і не спростовано тверджень сторони володільця майна про те, що потреба в подальшому арешті вилученого транспортного засобу відпала.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

В свою чергу, в контексті вимог ст.ст. 16, 22, 26 КПК України, обгрунтування потреб в подальшому застосуванні накладеного арешту насамперед покладається на орган досудового розслідування (прокурора), який і повинен доводи зазначені обставини.

Слідчим у судовому засіданні не обґрунтовано потребу в подальшому застосуванні накладеного арешту саме на транспортний засіб та доказів на підтвердження такої обставини слідчому судді не надано.

На думку слідчого судді подальше збереження фактичного арешту транспортного засобу є не доцільним та таким, що не відповідає балансу інтересів між цілями кримінального провадження та інтересами власника арештованого майна.

Враховуючи наведене, зважаючи на розумність та співмірність обмеження права власності, враховуючи інтереси володільця транспортного засобу, також беручи до уваги, щодосудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершено, слідчий суддя дійшов висновку про можливість часткового скасування арешту майна в частині користування транспортним засобом.

Керуючись ст. ст. 174,372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання представника заявника ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000132 від 30.03.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2023, в частині заборони права користування транспортним засобом марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_6 , та яким на підставі довіреності керував ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000132 від 30.03.2023 року, передати транспортний засіб - автомобіль марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання володільцю майна - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_6 , чи будь-яким іншим особам особисто, або через третіх осіб вчиняти дії щодо відчуження та розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 17 квітня 2023 о 09-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1