Єдиний унікальний номер: 448/833/21
Провадження № 1-кп/448/46/22
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

(повний текст ухвали суду)

15.12.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Юрія БІЛОУСА,

при секретарі судового засідання Оксани ТХІР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_2 ,

представник потерпілої особи Ірина ТВЕРДОХЛІБ,

обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник-адвокат Олександр СОКОЛОВ,

власник арештованого майна ОСОБА_4 , не з`явився,

його представник-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:

В провадженні суду знаходяться вищевказане об`єднане кримінальне провадження.

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_5 , подала в інтересах ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту з майна. В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м.Львова від 25.09.2020р. та від 05.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 6174 см.куб. та тимчасово позбавлено власника ОСОБА_4 , користувача останнього можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Зазначає, що предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні являються незаконні дії працівників митної служби, до числа яких ОСОБА_4 жодного відношення не має.

Стверджує, що в рамках кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України проведено експертизи, здійснено огляд та допитано власника автомобіля ОСОБА_4 , який з своєї власної ініціативи забезпечив проведення таких експертиз в якомога короткі строки, надав всі показання, автомобіль для огляду, відтак всіма способами сприяв встановленню істини кримінального провадження, а тому вважає, що подальшої необхідності в арешті його приватного майна немає.

З огляду на наведене просила суд:

- скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25.09.2020 року відповідно на автомобіль марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 6174 см.куб., власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_4 ;

- скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05.03.2021 року на майно, зокрема вищевказаний транспортний засіб, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_4 ;

- скасувати заборону на відчуження автомобіля марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 6174 см.куб, належного ОСОБА_4

ІІ. Позиція учасників та інших осіб кримінального провадження:

Власник арештованого майна ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 підтримала вимоги клопотання про скасування арешту майна - автомобіля марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , належного її довірителю.

Прокурор ОСОБА_6 , заперечив проти задоволення такого клопотання.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема сторона захисту в особі обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника-адвоката ОСОБА_8 , вважали дане клопотання передчасним, однак розв`язання такого покладають на розсуд суду.

Представник потерпілої особи ОСОБА_9 , розв`язання такого покладає на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подане клопотання про скасування арешту майна, доходить наступних висновків.

ІІІ. Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі фактичних обставин установлених з даного питання:

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статей 7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Також статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, серед яких є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою ст.131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина перша статті 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Учасник судового провадження, який подав таке клопотання, має довести, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або, що арешт на майно накладено необґрунтовано.

У п. 194 рішення по справі «Узан та інші проти Туреччини» від 05 березня 2019 року (Заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08 та 19316/08), Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що утримання майна, вилученого за рішенням суду в рамках кримінального провадження, має розглядатися з точки зору відповідності такого рішення закону держави-учасника, який регулює використання майна відповідно до загальних інтересів суспільства.

Судом встановлено, що за клопотанням сторони обвинувачення ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м.Львова від 25.09.2020р. та від 05.03.2021 року накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 6174 см.куб., та тимчасово позбавлено власника ОСОБА_4 , і користувача останнього можливості відчужувати розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Арешт на вказаний транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Premium», р/н. НОМЕР_1 , накладений з метою збереження речових доказів для встановлення об`єктивної істини у справі.

Статтею 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Обмеження права власності на речові докази не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети збереження речового доказу неможливо у інший спосіб, окрім як застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Про обґрунтованість накладеного на майно арешту за ст.170 КПК України буде свідчити, по-перше те, що такий захід забезпечення кримінального провадження передбачений кримінальним процесуальним законом.

По-друге, мають існувати факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що майно, на яке накладено арешт, належить: 1) третій особі, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п. 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 2) юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 3) юридичній особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, а також юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Отже, накладений за ухвалами суду від 25.09.2020 року та від 05.03.2021 року арешт, є таким, що передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 стаття 364 КК України, повідомлено ОСОБА_1 , та надалі скеровано до суду обвинувальні акти відносно такого.

Оскільки, ОСОБА_4 , ні на момент накладення арешту на майно, ні на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, не набув статусу особи, щодо якої здійснюється провадження, визначені статті 170 КПК України, підстави для накладення арешту на його майно - відсутні.

Також, стороною обвинувачення не надано підтверджень того, що ОСОБА_4 , в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого ОСОБА_1 ..

Окрім цього, враховуючи той факт, що протягом тривалого періоду часу транспортний засіб, яким володіє ОСОБА_4 , перебуває під арештом із забороною відчуження, розпорядження та користування, не використовується у господарській діяльності, суд погоджується з думкою як представника власника майна, так і прокурора, про те, що відпала потреба у подальшій забороні користуватись цим майном.

IV. Висновок суду:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що адвокатом ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , доведено, що відпала потреба в подальшому арешті транспортного засобу - автомобіля марки «Renault», реєстр.номер НОМЕР_1 , (номер кузова: НОМЕР_3 ), та в подальшій забороні користування, розпорядженням та відчуженням таким транспортними засобами, у зв`язку з чим існують підстави для часткового задоволення клопотання, з наведених вище мотивів і підстав.

Інші вимоги клопотання, зокрема вимога про скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05.03.2022 року задоволенню не підлягають, оскільки слідчий суддя чи суд здійснюючи судовий контроль за обґрунтованістю накладення арешту на майно особи у порядку ст.174 КПК, не наділений повноваженнями оцінювати ухвалу іншого судді на предмет відповідності вимогам чинного законодавства та обґрунтованості, вмотивованості, а здійснює оцінку підставам, що зумовлюють продовження дії арешту майна в межах вирішення клопотання певної особи. В той же час, перегляд рішень першої інстанції та, відповідно, перевірку зазначених критеріїв здійснює суд апеляційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 174, 314-317, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно, у об`єднаному кримінальному проваджені, про обвинувачення ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м.Львова від 25 вересня 2020 року та від 05 березня 2021 року на транспортний засіб автомобіль марки «Renault», реєстр.номер НОМЕР_1 , (номер кузова: НОМЕР_3 ), власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - шляхом скасування заборони відчуження, користування та розпорядження таким транспортним засобом.

В задоволенні решти заявлених вимог, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали суду складено 20.12.2022 року.

Суддя Юрій БІЛОУС