Справа № 643/3242/22
Провадження № 1-кс/643/1118/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Харківського РУП №2 ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше притягнутою до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, достовірно знаючи, що відносно неї для розгляду суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову ( повторно) вчинила умисний аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 переслідуючи корисливу мету отримання прибутку в результаті незаконного збуту психотропних речовин, шляхом залишення схованок на території міста Харкова, вступила у попередню змову з невстановленою особою, та відповідно до розробленого плану, ОСОБА_4 повинна була у визначеному місці відшукувати схованки, в яких зберігалися психотропні речовини, самостійно розфасовувати їх за допомогою електронних ваг, робити окремі згортки з психотропними речовинами, після чого повинна була робити схованки - розкладати кожний з цих згортків в окреме місце, та за допомогою свого мобільного телефону повідомляти не встановленій в ході досудового розслідування особі точне місце знаходження зробленої нею схованки, з зазначенням точних адрес та місць з метою подальшої реалізації вказаних психотропних речовин. Вчиненням вказаних дій ОСОБА_4 мала на меті отримати прибуток від збуту психотропних речовин у вигляді грошової винагороди за певну кількість зроблених нею схованок. За таких обставин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин, діючи повторно, у грудні 2022 року, перебуваючи на території м. Харкова, точної дати та місця досудовим розслідуванням наразі не встановлено, відшукала вищезазначену схованку з психотропними речовинами, точну кількість яких досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим. Зазначений згорток ОСОБА_4 підняла та забрала, тим самим вона незаконно придбала та стала незаконно зберігати з метою збуту психотропні речовини в розфасованому вигляді. Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, 15.12.2022 о 17:24 год., маючи при собі психотропні речовини у розфасованому вигляді, перебувала біля буд. АДРЕСА_2 та шукала підходяще місце, де можна залишити схованку з психотропними речовинами у розфасованому вигляді, однак її протиправні дії були помічені співробітниками поліції. Злочинна діяльність ОСОБА_4 була викрита працівниками поліції та останню 15 грудня 2022 року о 17 год. 26 хв. було фактично затримано за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 140. В ході затримання у ОСОБА_4 в присутності захисника та понятих було виявлено та вилучено 1 великий згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору з кристалічною психотропною речовиною світлого кольору всередині, загальною вагою разом з упаковкою 11,85 грам, яку ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно. 16.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий в клопотанні, посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та вказував, що у зв`язку із підозрою останньої у вчиненні тяжкого злочину, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваної можуть виникнути, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, спроби: 1)переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто у вчиненні тяжкого злочину. ОСОБА_4 не працевлаштована та ніколи не була, не заміжня, дітей чи інших осіб на утриманні не має, тобто у підозрюваної відсутні стабільні соціальні зв`язки, які можуть утримати останню від спроби втечі; 2) вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою незаконного збагачення, оскільки підозрювана ОСОБА_4 до затримання не працювала, не мала законних джерел отримання заробітку, припинення її протиправної діяльності не було наслідком добровільного волевиявлення останньої, а стало наслідком діяльності правоохоронних органів. Крім того, останню вже було раніше затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 КК України в іншому кримінальному провадженні, та не зважаючи на це ОСОБА_4 достовірно знаючи, що відносно неї на розгляді суду перебуває обвинувальний акт за ч.2 ст.307 КК України, знову повторно вчинила умисний злочин аналогічної категорії, що підтверджує її стійкий асоціальний настрій. На цей час є підстави вважати, що протиправна діяльність підозрюваної зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин є чи не єдиним джерелом доходу останньої.

З метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні прохала застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що ризики не обґрунтовані, просила застосувати відносно підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

16.12.2022 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_7 . ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується наступними доказами: електронним рапортом від 15.12.2022 про виявлення ОСОБА_4 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом проведення обшуку від 15.12.2022 проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 ; матеріалами характеризуючими ОСОБА_4 , як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин; іншими речовими доказами в сукупності.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, українка, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, незаміжня, раніше не судима, відносно якої Салтівською окружною прокуратурою до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за обвинуваченням останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, наразі акт перебуває у провадженні Октябрського районного суду м. Полтава, рішення не прийнято. У вказаному кримінальному провадженні застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте він не забезпечив запобіганню ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що на переконання слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особисто зобов`язання в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто кримінального правопорушення проти здоров`я населення, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, відсутності законного джерела доходу, наявність обвинувального акту у суді, рішення по якому не прийнято, дійшов висновку, що відносно підозрюваної має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава в розмірах, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 198 480, 00 грн. (2481 х 80 = 198 480, 00 грн).

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з 17:26 15.12.2022, встановивши його до 17:26 12.02.2023.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 198 480, 00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

При внесенні суми застави на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області ОСОБА_4 з-під варти звільнити, зобов`язавши її прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали проголошено об 11:30 20.12.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9