Харківський районний суд Харківської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/683/23

Провадження № 1-кп/635/93/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000878 від 12 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до укладеного 23.11.2016 трудового договору з фізичною особою підприємцем (ФОП) ОСОБА_5 (IПH № НОМЕР_1 ) як роботодавцем, прийнятий на роботу з цього ж дня на посаду оператора-касира АГЗС, та прийняв на себе зобов`язання: своєчасно і у повному обсязі виконувати трудові обов`язки оператора-касира АГЗС.

Також, між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , який є власником майна, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого ОСОБА_4 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому Власником матеріальних цінностей і зобов`язався:

а) дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або/та обробки матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів до відвернення їх шкоди;

б) вчасно повідомляти керуючого підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей;

г) брати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до пункту 3 вказаного договору, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, її відшкодування визначається згідно з чинним законодавством.

Так, 06.11.2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді оператора-касира АГЗС ФОП ОСОБА_5 , будучі матеріально-відповідальною особою, заступив на чергування та отримав у своє відання для здійснення збереження матеріальні цінності та грошові кошти з каси АЗС «ОВИС», за адресою: АДРЕСА_2, у якому зберігається вказане належне ФОП ОСОБА_5 майно, щодо якого він був наділений правомочністю по забезпеченню збереження майна.

В подальшому цього ж дня в ОСОБА_4 винник раптовий, злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів у сумі 258 621.00 грн.

3 метою реалізації свого раптового, злочинного умислу спрямованого на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів у сумі 258 621.00 грн. ОСОБА_4 07.11.2022 близько 01:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці, а саме в приміщенні АЗС «ОВИС», за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, привласнив, тобто протиправно і безоплатно вилучив чуже майно, яке знаходилось у його правомірному володінні, шляхом його винесення за межі торгового залу та заховав y складському приміщенні вказаної АЗС для подальшого розпорядження на власний розсуд, а саме грошових коштів у сумі 258 621.00 грн.

Таким чином ОСОБА_4 привласненим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ФОП ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 258 621.00 грн.

Згідно указу № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-IX), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні та у подальшому продовжено указами Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 17.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 відповідно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфікуються за частиною 4 статті 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене в умовах воєнного стану.

Позиція сторони обвинувачення та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд враховуючи повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, щиросердного каяття, відсутності обтяжуючих обставин призначити покарання за частиною 4 статті 191 КК України у виді п`яти років та п`яти місяців позбавлення волі.

Потерпілий ФОП ОСОБА_5 у особі представника - адвоката ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за його відсутності. Процесуальні наслідки визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження на підставі частини 3 статті 349 КПК України роз`яснені та зрозумілі.

У судовому засіданні обвинувачений пояснив, що 06.11.2022 року, перебуваючи на посаді оператора-касира АГЗС ФОП ОСОБА_5 заступив на чергування та отримав у своє відання для здійснення збереження матеріальні цінності та грошові кошти з каси АЗС «ОВИС», за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому цього ж дня в винник раптовий умисел привласнити чуже майна, а саме грошові кошти, які знаходилися у касі.

07.11.2022 близько 01:00, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме в приміщенні АЗС «ОВИС», за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Безлюдівка, вул. Зміївська, 2Б, ФОП ОСОБА_5 з метою особистого незаконного збагачення, привласнив усі кошти, які знаходились у касі і до яких він мав вільний доступ, після чого виніс вказані кошти за межі торгового залу та заховав y складському приміщенні вказаної АЗС для подальшого розпорядження на власний розсуд, а саме грошові кошти у сумі 258 621.00 грн. Після чого подзвонив, керівництву підприємства та повідомим про подію, що сталася. Під час досудового розслідування добровільно зізнався у скоєному, повернув усі кошти потерпілому та щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Просив суд не призначати покарання з реальним позбавленням волі.

Щодо доказів на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 4 статті 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Суд бере до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини справи. Судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, пересвідчившись в добровільності позиції обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та стосуються процесуальних питань, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, має малолітню дитину віком до 10 років, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, підтримує посередні стосунки з сусідами, конфліктні ситуацій не мав.

Підстав призначення покарання із застосуванням положень статті 69 КК України суд не вбачає.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що спричинена матеріальна шкода потерпілому ФОП ОСОБА_5 на суму 258 621,00 грн. відшкодована, описані вище пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 191 КК України, на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Судом не беруться до уваги доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодував завданий збиток та щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України, однак пред`явлене йому обвинувачення не містить кваліфікуючої ознаки як вчинення такого шляхом зловживання службовим становищем, а тому даний злочини не є корупційним, відтак кримінальний закон не позбавляє можливості призначити покарання зі звільненням від відбуття такого з випробуванням.

Щодо вирішення процесуальних питань

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по проведенню біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/16002-БД від 13 січня 2023 року в розмірі 7 706,22 гривень, біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/16000-БД від 23 грудня 2022 року в розмірі 5 480,58 гривень, біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/15999-БД від 16 грудня 2022 року в розмірі 6 356,53 гривень відповідно до вимог статті 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 349, 369, 370, 373, 374,394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - липку стрічку, файл для паперу, 3 конверту зі змивами- знищити після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/16002-БД від 13 січня 2023 року в розмірі 7 706,22 гривень, біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/16000-БД від 23 грудня 2022 року в розмірі 5 480,58 гривень, біологічної експертизи №СЕ-19/121-22/15999-БД від 16 грудня 2022 року в розмірі 6 356,53 гривень- стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого частиною 2 статті 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1