Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/2112/22
Провадження № 1-кс/644/295/22
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 02.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 20.12.2022 року надійшло клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю літ. «БА-1», загальною площею, 4629 кв.м. та на нежитлову будівлю літ. «БА-1-3», загальною площею 972,5 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ПП «СТАРПЛАСТ» (), шляхом заборони здійснювати його відчуження та розпорядження ним. Для здійснення управління в порядку, передбаченому Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів» передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, нежитлову будівлю літ. «БА-1», загальною площею, 4629 кв.м. та на нежитлову будівлю літ. «БА-1-3», загальною площею 972,5 кв.м., які розташовані по вул. Індустріальна, 3б у м. Харкові та належать на праві приватної власності ПП «СТАРПЛАСТ» ().

В клопотанні зазначено, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 02.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводиться за фактом здійснення фінансової діяльності на території Індустріального та Немишлянського районів м. Харкова низки суб`єктів господарської діяльності, кінцевими бенефіціарними власниками їх є громадяни Російської Федерації і Республіки Білорусь та службові особи яких, вступивши у попередню змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечують на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Постановою керівника Харківської обласної прокуратури про доручення здійснення досудового розслідування від 07.09.2022 року, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 07.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.111-1 КК України, доручено слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вказаної протиправної діяльності можуть бути причетні службові особи ПП «СТАРПЛАСТ» (), зареєстрованого: вул. Індустріальна, 3-б, м. Харків, бенефіціарним власником та засновником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянин Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 100% у статутному капіталі підприємства. Основний вид діяльності: холодне штампування та гнуття.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ПП «Старпласт» на праві приватної власності належить нежитлові будівлі літ. «БА-1-3», загальному площею: 972,5 кв.м., та нежитлова будівля літ. «БА-1». Загальною площею: 4629, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість приміщень вказаних нежитлових будівель складає відповідно до акту оцінки та приймання-передачі до статутного капіталу ПП «Старпласт» від 23.01.2017 року 1 624 000 грн.

Враховуючи те, що серед власників ПП «Старпласт» є громадянин Російської Федерації, яка вчиняє збройну агресію проти України, існує значний ризик прийняття рішень керівництвом підприємства щодо подальшого забезпечення на території України провадження господарської діяльності у взаємодії з державною-агресором.

Згідно положень ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

З урахуванням викладеного, зважаючи на можливе вчинення дій службовими особами вищезазначеного суб`єкта господарювання господарської діяльності на шкоду України, орган досудового розслідування вважає за необхідне заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо майна, належного ПП «СТАРПЛАСТ» ().

Таким чином, метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості відчуження майна і попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на нежитлові будівлі підприємства за адресою: вул. Індустріальна, буд 3-Б.

Також, враховуючи, що вказане майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а саме об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою забезпечення речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, шляхом заборони здійснювати його відчуження та розпорядження ними.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст. 100 КПК України визначено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

При цьому ч. 7 ст. 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів» передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведенім оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешту кримінальному провадженні.

За абзацом 4 ч. 1 ст. 1 Закону, управляючи активами Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону, управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Враховуючи індивідуальні ознаки та властивості майна у даному кримінальному провадженні, а також те, що загальна вартість майна підприємства становить 1 624 000,00 грн, що перевищує 200 розмірів пожиточного мінімуму для працездатних осіб, воно не містить слідів кримінального правопорушення, а усі слідчі дії вже проведено, а також уявляє собою предмети, зберігання яких через громіздкість або з інших причин не можливе без зайвих труднощів, тому передача майна Національному агентству для реалізації не спричинить шкоди для кримінального провадження, не перешкоджатиме подальшому досудовому розслідуванню та розгляду справи в суді.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити та проводити розгляд в його відсутність. Неприбуття прокурора в судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки сторона кримінального провадження довела наявність достатніх підстав вважати, що майно власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення представника власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши докази, дійшов наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 02.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

ПП «СТАРПЛАСТ» () здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . Основний вид діяльності холодне штампування та гнуття.

Засновником є ОСОБА_4 , громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , внесок до статутного капіталу 1 625 000, 00 грн. 100%.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 4 ст. 111-1 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Стороною обвинувачення доведено, що нерухоме майно у вигляді нежитлової будівлі літ. «БА-1», загальною площею, 4629 кв.м. та нежитлової будівлі літ. «БА-1-3», загальною площею 972,5 кв.м., які розташовані по вул. Індустріальна, 3б у м. Харкові, на праві приватної власності належать ПП «СТАРПЛАСТ» (), мають значення для забезпечення даного кримінального провадження з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю літ. «БА-1», загальною площею, 4629 кв.м. та на нежитлову будівлю літ. «БА-1-3», загальною площею 972,5 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності Приватному підприємству «СТАРПЛАСТ» (), шляхом заборони здійснювати його відчуження та розпорядження ним.

Для здійснення управління в порядку, передбаченому Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних злочинів та інших злочинів» передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, нежитлову будівлю літ. «БА-1», загальною площею, 4629 кв.м. та нежитлову будівлю літ. «БА-1-3», загальною площею 972,5 кв.м., які розташовані по вул. Індустріальна, 3б у м. Харкові та належать на праві приватної власності Приватному підприємству «СТАРПЛАСТ» ().

Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: