Справа № 573/1451/22
Провадження №1-кп/573/20/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

озглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 жовтня 2022 за №0000314 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Жолобок Сумського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2022 близько 16 години ОСОБА_4 перебував у господарстві ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагав останній по господарству. У ході розмови ОСОБА_5 сказала ОСОБА_4 , що їй потрібні гроші, на що останній, не маючи на той момент умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, запропонував позичити їй кошти шляхом переказу на банківську карту. З цією метою ОСОБА_5 добровільно передала ОСОБА_4 власну банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та власний мобільний телефон марки «SAMSUNG», модель «SM-J500HZKDSEK» для підтвердження операції переказу грошових коштів. Цього ж дня, приблизно о 19 годині у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами з банківської карти ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 зателефонував знайомому ОСОБА_6 , який не перебував з останнім у злочинній змові, і запропонував йому повернути взяті раніше в борг кошти в сумі 2 000 грн. та попросив позичити 500 грн, щоб у подальшому взяти ці кошти готівкою. Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_4 назвав ОСОБА_6 номер карти ОСОБА_5 та код, що надійшов йому на її мобільний телефон. Після цього, о 19 годині 23 хвилин ОСОБА_6 із картки ОСОБА_5 перерахував на свою банківську карту гроші в сумі 2 025 грн та о 19 годині 24 хвилин ще 459 грн 50 коп. Цього ж дня, приблизно о 20 годині ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_4 і віддав йому гроші в сумі 500 грн. готівкою згідно домовленості. Таким чином, ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу заволодів коштами ОСОБА_5 на загальну суму 2 484 грн. 50 коп.

Крім цього, діючи повторно, не зупиняючись на скоєному, вранці 10 жовтня 2022 в точно невстановлений час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, 10 жовтня 2022 ОСОБА_4 поїхав у м. Суми, де о 14 годині 45 хвилин здав мобільний телефон марки «SAMSUNG», модель «SM-J500HZKDSEK», що належить ОСОБА_5 до ПТ «ЛОМБАРД «СВІЖА КОПІЙКА», що розташований за адресою: м. Суми, вул. Ільїнська, 7, та отримав за це 350 грн. Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-22/12329-ТВ від 19 жовтня 2022, вартість мобільного телефону марки «SAMSUNG», модель «SM-J500HZKDSEK», що належить ОСОБА_5 , становить 1 300 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи повторно, таємно, заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG», модель «SM-J500HZKDSEK», що належить ОСОБА_5 , та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, отримавши неправомірну вигоду в сумі 350 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів суспільно - небезпечний характер своїх дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна, належного ОСОБА_5 , передбачав настання суспільно - небезпечних наслідків від цих дій у виді спричинення матеріальної шкоди потерпілій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, зокрема пояснив, що 09 жовтня 2022 близько він перебував у господарстві ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагав останній по господарству. У ході розмови ОСОБА_5 сказала йому, що їй потрібні гроші, на що він запропонував позичити їй кошти шляхом переказу на банківську карту. ОСОБА_5 добровільно передала йому власну банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «SAMSUNG» для підтвердження операції переказу грошових коштів. Цього ж дня він вирішив заволодіти грошовими коштами з банківської карти ОСОБА_5 та зателефонував знайомому ОСОБА_6 та запропонував йому повернути взяті раніше в борг кошти в сумі 2 000 грн. та попросив позичити ще 500 грн, щоб у подальшому взяти ці кошти готівкою. Він назвав ОСОБА_6 номер карти ОСОБА_5 та код, що надійшов йому на її мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_6 із картки потепілої перерахував на свою банківську карту гроші в сумі 2 025 грн. та згодом ще 459 грн. 50 коп. Цього ж дня, приблизно о 20 годині ОСОБА_6 зустрівся з ним і віддав йому гроші в сумі 500 грн. готівкою згідно домовленості. Таким чином він заволодів коштами ОСОБА_5 на загальну суму 2 484 грн 50 коп. Наступного дня вранці 10 жовтня 2022 у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 . Він поїхав у м. Суми, де в обідній час здав мобільний телефон марки «SAMSUNG», який належить ОСОБА_5 до ПТ «ЛОМБАРД «СВІЖА КОПІЙКА» за адресою: м. Суми, вул. Ільїнська, 7 та отримав за це 350 грн. На даний час він повернув кошти ОСОБА_5 , яка претензій до нього не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує, що згідно з класифікацією ст. 12 КК України вчинене останнім кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Дані про особу обвинуваченого зокрема те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, непрацюючий, не особа з інвалідністю (а. с. 27-31).

Суд враховує визначену пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставину, передбачену ст. 66 КК України, якою є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданого злочином збитку.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно призначити покарання у виді у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з іспитовим терміном.

Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки останній відшкодував збитки повністю, про що надала відповідну письмову заяву (а. с. 19 ).

Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.

В ході досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза №СЕ-19/119-22/12329-ТВ від 19 жовтня 2022, загальна вартість якої становить 566,34 грн. (а. с. 45 ). Відповідно до ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 18.10.2022 та 20.10.2022 було накладено арешт на майно, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у них відпала (а. с.32-33, 35-36, 39-40).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 ухвалою суду від 31.10.2022 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці, тобто до 25.12.2022, який на даний час закінчився.

За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п"ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 50 коп. процесуальних витрат.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від:

- 18.10.2022 на: банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 та видатковий чек №19891, виданий 10 жовтня 2022 року Сумським відділеннями ПТ «Ломбард «Свіжа копійка»;

- 20.10.2022 на мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «SM-J500HZKDSEK», 2016 року випуску, належний ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

-видатковий чек №19891, виданий 10 жовтня 2022 року Сумським відділеннями ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000314;

- банківська карта «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «SM-J500HZKDSEK», 2016 року випуску, належні останній, які зберігаються у неї під розпискою, залишити потерпілій, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя