27.02.2023
Справа № 642/1462/22
н/п 1-кс/642/149/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 25.11.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, -

встановив:

до провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 25.11.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, в якій скаржник просить суд скасувати вказану постанову слідчого, посилаючись на те, що вона винесена передчасно та є незаконною. В обгрунтування скарги вказує на те, що вказане кримінальне провадження розпочато за його заявою за фактом створення працівниками міліції злочинної групи для його вбивства та його родичів, журналіста ОСОБА_5 , його дружини ОСОБА_6 , головного редактора інтернет-газети « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 . Вказує, що він не був допитаний у якості потерпілого, не допитані також ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , його знайомі ОСОБА_9 про крадіжки паспортів, речей, телефонів та інше, не встановлені особи (штатні, позаштатні негласні співробітники), особи що оформляли шахрайським шляхом права власності на нерухомість на чоловіків/дружин, придбання вогнепальної зброї.

В судовому засіданні заявник просив скаргу задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився. На запит суду надано матеріали кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року.

Згідно з вимогами ч. 3ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши доводи заявника, вивчивши доводи поданої скарги, матеріали кримінального провадження та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

25.11.2022 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження. У цьому випадку скарга може бути подана, зокрема, заявником.

Відповідно до витягу з ЄРДР, відомості внесені 10.12.2021 до ЄРДР № 0000459 за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2021, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості викладені у заяві ОСОБА_3 від 25.11.2021, щодо перевищення влади або службових повноважень окремими працівниками правоохоронних органів та судів, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_3 від 11.07.2022 щодо перевищення службових повноважень окремими працівниками правоохоронних органів Харківської області (КП № 0000399 від 15.09.2022 приєднано на підставі постанови прокурора).

У заяві ОСОБА_3 від 25.11.202 вказано, що у 1999-2000 роках була створена злочинна організація з осіб, які вживали наркотичні засоби та мешкали поблизу місць мешкання ОСОБА_3 та місць мешкання його знайомих, а також місць мешкання сім`ї ОСОБА_5 і ОСОБА_10 з метою вбивства заявника та вбивства його родичів, а також з метою виключення ОСОБА_3 з кола осіб, які можуть бути допитані по кримінальній справі по факту фальсифікації алібі ОСОБА_11 , а також вбивства журналіста ОСОБА_12 , його дружини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . До складу цієї злочинної організації увійшли сусіди ОСОБА_3 . Крім цього, ОСОБА_3 зазначає, що у його будинку, а також у будинках за деякими іншими адресами використовуються радіоелектронні пристрої або спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації з метою спричинення йому шкоди. Ці засоби та пристрої експлуатуються членами сім`ї сусідів заявника. Також, ОСОБА_3 зазначає про факти викрадення скретч карток до сім карток його мобільних телефонів, викрадення паспорту його сестри, побиття його однокурсника та деякі інші події, які на думку заявника, здійснювалися злочинною організацією з метою завдання йому шкоди.

ОСОБА_3 у заяві від 25.11.2021, яка надійшла на електронну адресу Харківської обласної прокуратури 26.11.2021, просив внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме підготовки до вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 у справі № 646/7824/21 (провадження № 1-кс/646/2176/2021) скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 25.11.2021 задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 25.11.2021.

Під час реєстрації кримінального провадження дії невстановлених осіб, що можливо є працівниками правоохоронних органів, кваліфіковані за ч. 1 ст. 365 КК України.

У заяві ОСОБА_3 від 11.07.2022 останній вказував, що працівниками ГУНП в Харківській області або УСБУ в Харківській області скоєні зловживання владою, оскільки особи, які мешкали у будинках його знайомих незаконно втручалися у його приватне життя, відслідковуючи його місцезнаходження за допомогою спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації зняття інформації з каналів зв`язку, які їм надані за рішенням або з відома працівників вищевказаних правоохоронних органів. Зазначає, що застосування таких технічних засобів, внаслідок ді електромагнітних хвиль, спричиняють йому біль та набряк обличчя, завдаючи мук. Крім цього, у заяві ОСОБА_3 зазначає про факти його переслідування невідомими особами та переслідування його сім`ї та знайомих. У зв`язку з чим, просить у заяві, зокрема, внести до реєстру відомості про зловживання працівниками правоохоронних органів службовим становищем, а також прийняти відповідні заходи безпеки, заборонити ГУНП в Харківській області та УСБУ в Харківській області використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2022 у справі № 553/2667/22 (провадження № 1-кс/553/691/2022) скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Харківської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 11.07.2022.

Під час реєстрації кримінального провадження дії невстановлених осіб, що можливо є працівниками правоохоронних органів, кваліфіковані за ч. 1 ст. 365 КК України.

Кримінальне провадження № 0000399 від 15.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, та кримінальне провадження № 0000459 від 10.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, об`єднані постановою прокурора від 08.11.2022 в одне кримінальне провадження за № 0000459.

Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 01.07.2022 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000459 від 10.12.2021.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 25.11.2022 року закрито кримінальне провадження № 0000459 від 10.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК яке розпочато за заявою ОСОБА_3 від 25.11.2021 щодо перевищення влади або службових повноважень окремими працівниками правоохоронних органів та судів, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_3 від 11.07.2022 щодо перевищення службових повноважень окремими працівниками правоохоронних органів Харківської області (КП № 0000399 від 15.09.2022 приєднано на підставі постанови прокурора), на підставі пункту 1 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, тобто у зв`язку з відсутністю події вказаного кримінального правопорушення.

При винесенні постанови про закриття провадження слідчим вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Таким чином, подія злочину це окреме явище, яке відбулося в певному місці й певному часі та має передбачені кримінальним законом ознаки. Вказаний термін умовно використовується для позначення кола обставин, які характеризують переважно суттєві ознаки об`єктивної сторони та суб`єкта злочину. Доказуючи обставини, визначені КПКУ в якості події злочину, завжди слід встановити діяння, наслідки й наявність причинного зв`язку між ними. Одночасно, в розумінні терміна «подія злочину» стає зайвим дослідження винності обвинуваченого та шкоди, заподіяної злочином, які відповідно до кримінально-процесуального законодавства є самостійними обставинами, що підлягають доказуванню.

Слідчий сказує, що під час досудового розслідування не встановлено факту протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів.

ОСОБА_3 на неодноразові виклики не з`явився до органу розслідування для дачі свідчень на підтвердження подій, викладених у заявах від 25.11.2021 та 11.07.2022, а факт протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів взагалі не має свого підтвердження.

Досудовим розслідуванням з наявних матеріалів встановлено, що фактів посягань на здовов`я, життя ОСОБА_3 , його родичів та знайомих, переслідування як ОСОБА_3 , так і його сім`ї та знайомих, за дорученням працівників правоохоронних органів, не було. Таким чином встановлено відсутність події кримінального правопорушення, вчинених за обставин, вказаних заявником.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг відомостей та фактів, які належить перевірити, які за їх переконанням будуть достатніми для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, за змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до вимог ст.110 КПК постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище,ім`я,по батькові,посаду особи,яка прийнялапостанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятогопроцесуального рішення; місцета час(строки)його виконання; особу,якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Перевіривши зміст постанови слідчого від 25.11.2022 про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що ця постанова містить усі відомості (елементи), передбачені для такого процесуального рішення. Наведені слідчим у постанові мотиви і обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вважає достатніми для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя з`ясовує питання про вмотивованість і обґрунтованість рішення слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Головним засобом збирання доказів, а отже й основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК).

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ч. 5 ст. 38 КПК).

За результатами аналізу отриманої інформації, слідчим не встановлено події кримінального правопорушення.

Висновки слідчого про відсутність даних про факти посягань на здовов`я, життя ОСОБА_3 , його родичів та знайомих, переслідування як ОСОБА_3 , так і його сім`ї та знайомих, за дорученням працівників правоохоронних органів, на які посилається заявник у своїх заявах, є вірними. Адже у заявах ОСОБА_3 містяться лише припущення заявника щодо вчинення, або можливого вчинення протиправних на його думку дій, які він в тому числі вважає могли статися з тих підстав, що він, та члени його родини, на його переконання, схожі на ОСОБА_5 , його дружину ОСОБА_6 , та на головного редактора інтернет-газети « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_17 .. Не конкретизовано таких протиправних дій і у судовому засіданні під час розгляду даної скарги. Таким чином слідчим вірно встановлено відсутність події кримінальних правопорушень, вчинених за обставин, вказаних заявником.

Отже, на переконання слідчого судді, матеріалами скарги та кримінального провадження жодним чином не підтверджується вчинення будь-якого кримінального правопорушення за обставин вказаних заявником, а тому відсутня необхідність продовження проведення будь-яких слідчих дій, оскільки отриманими матеріалами вже підтверджено відсутність події кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає невиправданим можливе здійснення допиту свідків, або вчинення інших слідчих дій, оскільки оцінені та перевірені слідчим матеріали кримінального провадження, достатні для висновку про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, що виключає можливість продовження досудового розслідування та є підставою до негайного закриття кримінального провадження.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Разом із тим, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч.1ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбаченихст.91 КПК України,покладається на слідчого, прокурора.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2).

Згідно з ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінального процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Отже, з огляду на співвідношення вимог КПК України щодо розгляду заяв та клопотань учасників з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.40КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Також варто зазначити, що питання, пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Натомість, наведені заявником у скарзі твердження щодо необхідності скасування рішення слідчого від 25.11.2022 року про закриття кримінального провадження через те, що ним не були проведені допити, не встановлено й не перевірено інших обставин тощо, слідчий суддя вважає необґрунтованими і такими, що не узгоджуються із наведеними вище положеннями процесуального закону.

Слідчий суддя звертає увагу, що у кримінальному процесуальному законі не встановлені чіткі критерії оцінювання постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Доцільно встановити такі критерії щодо дотримання формальних вимог до постанови та безпосередньо змісту зазначеної постанови. При цьому, важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1ст.94 КПК України), та обов`язком виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2ст.9 КПК України). При цьому, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч.1ст.2 КПК України).

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження вкаані мотиви, які, на думку слідчого, у достатній мірі вказують на відсутність події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

При цьому, рівень доказування має встановлюватися за стандартом «поза розумним сумнівом», тобто коли сукупність обставин, що була встановлена, виключає будь-яке інше пояснення таких обставин, окрім того, що неодмінно встановлює те, що інкримінований злочин дійсно було вчинено і особа є винною (може бути визнана винною) у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи скарги про те, що постанова слідчого є незаконною, фактично зводяться до загальних формулювань, викладені доводи заявника по своїй суті також є припущеннями щодо аналізу різних подій, та не містять переконливого обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого.

Саме процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Варто також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справіПавлюлінець проти України(Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Оцінивши наведені обставини у їх сукупності і взаємному зв`язку, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 року про закриття кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року, на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто такою, що винесена з дотриманням вказаних вимог закону, а тому підстави для її скасування з наведених у скарзі підстав відсутні.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя, зокрема, може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 25.11.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000459 від 10.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1