Справа № 461/1483/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/266/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 8 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий відділу розслідувань злочинів загальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

У клопотанні покликався на те, що останній підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні №0000021 від 15 лютого 2023 року.

Подане клопотання мотивував тим, що 6 березня 2023 близько 17.05 год., ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_10 , перебуваючи на території АЗС «UPG», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 200 Б, зустрівся з ОСОБА_11 та сприяючи незаконному переправленню його через державний кордон України, передав довіреність про право розпорядження та керування на території України та за її межами транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 , на якому він за вказівкою ОСОБА_10 мав незаконно перетнути державний кордон України. Після цього ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_10 , який у телефонній розмові повідомив ОСОБА_11 пункти пропуску через які він може безперешкодно перетнути державний кордон України, а також про те, що згодом подасть його паспортні дані для внесення до автоматизованої системи «Шлях». Після надання порад і вказівок ОСОБА_10 , ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_11 другу частину грошових коштів у сумі 4000 доларів США за організацію ОСОБА_10 незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом внесення його персональних даних, як водія громадської організації, до автоматизованої системи «Шлях» та надання вказівки про час та місце перетину останнім державного кордону України, а також за сприяння ОСОБА_8 такого перетину, після чого протиправна діяльність ОСОБА_10 та ОСОБА_8 була припинена правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у сприянні незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 8 березня 2023 року задоволено клопотання слідчого ОСОБА_9 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком 60 днів, до 6 травня 2023 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 80 520 грн. та у разі внесення застави покладено на підозрюваного строком 60 днів наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000021 від 15 лютого 2023 року; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 23 год. до 6 год.

Вважає зазначену ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею порушено вимоги ч. 1, 3 ст. 370 КПК України.

Зазначає, що ухвала слідчого судді дублює клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України належним чином не були обґрунтовані, що вказує на відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею не наведено жодних об`єктивних та обґрунтованих підстав, що підозрюваний може ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини чи продовжити злочинну діяльність

ОСОБА_8 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, батьків, виріс у багатодітній сім`ї.

Твердження слідчого, викладені у підозрі є надуманими, ґрунтуються на поверхневому дослідженні аудіо записів, без врахування об`єктивних даних.

У судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився, адвокат ОСОБА_7 просив проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності підозрюваного. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка підозрюваного ОСОБА_8 не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000021 від 15 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_10 та залучений ним до протиправної діяльності ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог законодавства, будучи обізнаними, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовженого Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-IX від 15 березня 2022 року № 2212-IX від 21 квітня 2022 року, № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року, № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, №8419-ІХ від 19 лютого 2023 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, вчинили умисне кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.

17 лютого 2023 року, близько 18.00 год., ОСОБА_10 , перебуваючи на перехресті вулиць Суховільської та Володимира Івасюка, у селі Зимна Вода, Львівської області, під час зустрічі із ОСОБА_11 повідомив останньому про те, що він може організувати переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, та посприяти у наданні засобів за грошову винагороду - шляхом внесення персональних даних ОСОБА_11 як водія громадської організації, до автоматизованої системи «Шлях», яка передбачена для осіб, які займаються ввезенням гуманітарної допомоги від міжнародних організацій та осіб для потреб України під час воєнних дій, що забезпечить останньому безперешкодний виїзд через державний кордон України на весь період дії воєнного стану для вирішення особистих питань, не пов`язаних із перевезенням гуманітарної допомоги, а також повідомив ОСОБА_11 про необхідність оплати у сумі 4000-4500 доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України та його сприяння у наданні засобів, а саме у разі надання ним автомобіля на якому ОСОБА_11 зміг би безперешкодно перетнути державний кордон України під видом водія громадської організації вартість вказаних послуг ОСОБА_10 оцінив у 4500 доларів США.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак в період з 17 лютого 2023 року по 22 лютого 2023 року ОСОБА_10 підшукав та залучив до своїх протиправних дій ОСОБА_8 , якому повідомив про свої злочинні наміри та доручив отримати грошові кошти у зазначеній сумі від ОСОБА_11 , а також виготовити довіреність на право розпорядження та керування на території України та за її межами транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 .

В подальшому, за вказівкою ОСОБА_10 , який діяв з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 23 лютого 2023 року, близько 22.00 год. ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи неправомірність дій ОСОБА_10 , зустрівся із ОСОБА_11 в попередньо обумовленому місці, а саме в с. Оселя, Яворівського району, Львівської області, після чого вони спільно направились на автомобілі ОСОБА_11 до АЗС «ОККО» що за адресою: Львівська область, м. Яворів, вул. Левада, 2. Перебуваючи на території вказаної АЗС ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_11 першу частину грошових коштів у вигляді завдатку в сумі 500 доларів США за організацію ОСОБА_10 незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом внесення його персональних даних, як водія громадської організації, до автоматизованої системи «Шлях» та сприяння ОСОБА_8 незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом надання довіреності на право керування транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 та наданні самого транспортного засобу для такого перетину. В ході даної зустрічі 23 лютого 2022 року близько 22.15 год. в телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 передав йому грошові кошти у сумі 500 доларів США, за що ОСОБА_8 має виготовити нотаріально посвідчену довіреність про право керування транспортним засобом для ОСОБА_11 , за допомогою якого за злочинним планом ОСОБА_10 останній мав незаконно перетнути державний кордон України під видом водія громадської організації, після внесення відомостей до автоматизованої системи «Шлях».

Після виготовлення нотаріально посвідченої довіреності про право керування транспортним засобом ОСОБА_11 повинен передати решту обумовленої суми у виді 4000 доларів США ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 06 березня 2023 року дав вказівку ОСОБА_8 отримати від ОСОБА_11 другу частину грошових коштів в сумі 4000 доларів США.

06 березня 2023 року близько 17.05 год., ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_10 , перебуваючи на території АЗС «UPG», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 200 Б, зустрівся з ОСОБА_11 та сприяючи незаконному переправленню його через державний кордон України, передав довіреність про право розпорядження та керування на території України та за її межами транспортним засобом марки «Renault Trafic» з номерним знаком НОМЕР_1 , на якому він за вказівкою ОСОБА_10 мав незаконно перетнути державний кордон України. Після цього ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_10 , який в телефонній розмові повідомив ОСОБА_11 пункти пропуску через які він може безперешкодно перетнути державний кордон України, а також про те що згодом подасть його паспортні дані для внесення до автоматизованої системи «Шлях». Після надання порад і вказівок ОСОБА_10 , ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_11 другу частину грошових коштів у сумі 4000 доларів США за організацію ОСОБА_10 незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України шляхом внесення його персональних даних як водія громадської організації до автоматизованої системи «Шлях» та надання вказівки про час та місце перетину останнім державного кордону України, а також за сприяння ОСОБА_8 такого перетину.

06 березня 2023 року о 17.07 год. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06 березня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у сприянні незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

7 березня 2023 року старший слідчий відділу розслідування злочинів загальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, щодо ОСОБА_8

8 березня 2023 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може перетнути державний кордон України. Окрім того, оскільки інкримінований злочин є пов`язаний з організацією незаконного переправлення особи через державний кордон України то підозрюваний, розуміючи методи та способи незаконного перетину кордону, може здійснити такий з метою уникнення покарання. Також, підозрюваний знищити або сховати викрадене майно, а також знаряддя та засоби вчинення правопорушень, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні. Зокрема, не встановлено осіб, які мали внести ОСОБА_11 до автоматизованої системи «Шлях» та не отримано інформації про таке внесення від володільця даних, не відшукано та не вилучено усіх документів, які стали підставою для внесення ОСОБА_11 до системи «Шлях». Окрім цього слід врахувати, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У зв`язку із вище зазначеним не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що твердження слідчого, викладені в підозрі є надуманими, ґрунтуються на поверхневому дослідженні аудіо записів.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням розміру шкоди, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (80 520 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_8 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, батьків, виріс у багатодітній сім`ї, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки інкримінований злочин є пов`язаний з організацією незаконного переправлення особи через державний кордон України та підозрюваний, розуміючи методи та способи незаконного перетину кордону, може здійснити такий з метою уникнення покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 8 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4