Справа №760/4915/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 24 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «АС Граніт» ().

Клопотання обґрунтовано тим, що Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000538 від 24 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_4 з метою ухилення від можливого застосування санкцій організував створення ТОВ «Щебторг» (), ТОВ «АС Граніт» () та ТОВ «Укргранітпостач» (), які займаються видобутком та реалізацією щебеню, піску та щебенево-піскової суміші із порушенням вимог чинного законодавства, номінальними керівниками та бенефіціарами яких призначив підконтрольних йому громадян України.

Вказані підприємства створені з метою документального підтвердження походження щебеню та піску. Щебенево-піскова продукція реалізується в більшій частині за готівку, з порушенням вимог чинного законодавства щодо оподаткування операцій з продажу, а частково офіційно з наданням підроблених документів про походження продукції.

Орієнтовна вартість незаконно видобутих та реалізованих корисних копалин протягом 2019-2022 років становить приблизно 25 млн. грн. Сума несплаченого податку на додану вартість становить 2 828 867 грн., податку на прибуток 2 570 270, що встановлено висновком економічного дослідження № 22/12/22-1 від 30.12.2022 року.

Переведення коштів ОСОБА_4 здійснюють його довірені особи, які з метою обготівковування коштів, створили фіктивні ланцюги поставок, для чого оформляється здійснення великої кількості безтоварних операцій.

Керівництво діяльністю ТОВ «Щебторг» (), ТОВ «АС Граніт» () та ТОВ «Укргранітпостач» () (в т.ч. організація схем з ухилення від сплати податків в особливо-великих розмірах, проведення безтоварних операцій та обготівковування коштів), зв`язок з ОСОБА_4 , отримання вказівок від нього та перенаправлення йому грошових коштів на територію рф здійснюють наступні особи: ОСОБА_5 - згідно реєстраційних даних власник і директор ТОВ «Щебторг»; ОСОБА_6 - згідно реєстраційних даних головний бухгалтер ТОВ «Укргранітпостач», ОСОБА_7 - згідно реєстраційних даних власник і директор ТОВ «АС-Граніт».

В рамках кримінального провадження допитаний громадянин ОСОБА_8 , начальник служби безпеки ТОВ «Укргранітпостач» (), який зазначив, що фактичним власником ТОВ «Щебторг», ТОВ «АС Граніт» та ТОВ «Укргранітпостач» є громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 . Саме він здійснює керівництво роботою підприємств, фінансами, безпосередньо отримує прибуток від здійснення господарської діяльності, але в грудні 2021 покинув територію України. ОСОБА_8 повідомив, що у підприємств відсутня необхідна кількість працівників і промислових потужностей для здійснення господарської діяльності в тих об`ємах, які відображаються в податковій звітності, а також недостатня кількість складських приміщень де б могла зберігатися продукція у кількості зазначеній у податкових документах. Зі слів ОСОБА_8 найбільш довіреними особами

ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно з реєстраційною інформацією отриманою від ДПС України у вище переліченої групи підприємств відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. У ТОВ «Щебторг» (), ТОВ «АС Граніт» () та ТОВ «Укргранітпостач» () відсутні будь-які ліцензії на видобуток щебеню, піску та щебенево-піскової суміші.

27.01.2023 року на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва було проведено обшук за фактичним місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «АС Граніт» (). В ході обшуку було встановлено та вилучено документи які підтверджують, що фактичне керівництво ТОВ «АС Граніт»

() здійснюється громадянином ОСОБА_4 через керівника та засновника підприємства ОСОБА_7 . Встановлено, що ОСОБА_4 дає вказівки щодо діяльності підприємств та розподілу грошових коштів отриманих злочинним шляхом. Зазначене свідчить про те, що фактичне отримання прибутків від діяльності ТОВ «АС Граніт» () здійснюється ОСОБА_4 , який знаходиться на території Російської Федерації, за допомогою ОСОБА_7

14.02.2023 року у кримінальному провадженні корпоративні права ТОВ «АС Граніт» () у вигляді частки у розмірі 200 000 грн., що складає 100 % статутного капіталу ТОВ «АС Граніт» (), яка належить ОСОБА_7 , керівнику та засновнику ТОВ «АС Граніт», визнано речовими доказами, оскільки обставини, встановлені під час досудового розслідування, дають підстави вважати, що корпоративні права ТОВ «АС Граніт» () містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема: факту та обставин ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах, із використанням офіційних документів, складених від імені керівника та одночасно єдиного засновника (учасника) Товариства ОСОБА_7 .

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, для досягнення дієвості цього кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, задля запобігання можливості їх перетворення, відчуження необхідно застосувати захід забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 170 КПК України, тобто накладення арешту на корпоративні права ТОВ «АС Граніт» () у вигляді частки у розмірі 200 000 грн., що складає 100 % статутного капіталу ТОВ «АС Граніт» (), яка належить ОСОБА_7 .

З метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на корпоративні права ТОВ «АС Граніт» ().

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, зазначив, що метою арешту є збереження речових доказів.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Постановою детектива відділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 від 14.02.2023 року корпоративні права ТОВ «АС Граніт» () визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000538 від 24 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, із врахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для накладення арешту на майно, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, арешт зазначеного майна є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Клопотання прокурора містить достатні обґрунтування необхідності накладення арешту на корпоративні права ТОВ «АС Граніт», що зумовлений потребами досудового розслідування у збереженні речових доказів, що виправдовує втручання у права та інтереси власника.

Прокурор також просить суд визначити порядок виконання ухвали, заборонивши державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (особам, які перебувають у трудових відносинах з суб`єктами державної реєстрації, нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АС Граніт» ().

Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки стосується порядку виконання ухвали слідчого судді про накладення арешту та не потребує окремого вирішення.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст. 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Граніт» () ), а саме: частку у розмірі 200 000 грн., що складає 100 % статутного капітал ТОВ «АС Граніт» (), яка належить ОСОБА_7 , країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , із забороною права їх відчуження та розпорядження.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Арешт майна може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1