Справа№ 938/627/22
Судове провадження № 1-кп/938/29/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківськоїобласті в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 15.10.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_4 14.10.2022 року близько 18.00 годин, перебуваючи неподалік свого господарства, розміщеного в селищі Верховина присілок Малий Грабовець Верховинського району Івано-Франківської області, на грунті триваючих неприязних відносин вступив у конфлікт зі ОСОБА_5 .

У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, завдав один удар дерев`яною палицею в область голови та руки потерпілої ОСОБА_5 , якою вона прикривала голову від удару.

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках лівого передпліччя та тім`яної ділянки голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 10.11.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні ОСОБА_5 умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, вказавши, що між ним та потерпілою вже тривалий час є конфліктні відносини через землю. 14.10.2022 року близько 18.00 годин ОСОБА_5 переганяла худобу в присілку Малий Грабовець селища Верховина Верховинського району. Він, тобто обвинувачений, не пускав її через ворота, якими перекрив дорогу. Потерпіла хотіла його вдарити, тоді він, тобто обвинувачений, її відштовхнув і вона впала. Палка була у потерпілої, він не забивав палку у неї. Також обвинувачений зазначив, що він одружений, є батьком 1-номісячної дитини, не працює, впродовж місяця заробляє тимчасовими заробітками до 1000 гривень, не є інвалідом І чи ІІ групи.

Також у судових дебатах обвинувачений просив його суворо не карати.

Суд роз`яснив потерпілій ОСОБА_5 у судовому засіданні її право щодо відмови від обвинувачення у разі її примирення з ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що вона має претензії до обвинуваченого, просила його карати на розгляд суду. Також зазначила, що вона з 1959 року народження, між нею та обвинуваченим існує конфлікт з приводу користування земельною ділянкою. 14.10.2022 року близько 18.00 годин у присілку Малий Грабовець селища Верховина Верховинського району переганяла корів додому, підійшла з ними до воріт, якими перекрита дорога, біля яких був ОСОБА_4 , який давно їй погрожує. Вона, тобто потерпіла, намагалася відчинити ворота, щоб перегнати худобу, то ОСОБА_4 своїм буком (дерев`яною палицею), яку мав у руці, вдарив її по голові, яку вона намагалася захистити рукою, тому удар був по голові та руці. Не пам`ятає, що було надалі.

Свідок ОСОБА_6 у суді показала, що потерпіла є її матір`ю, вони проживають в присілку Малий Грабовець , але в різних господарствах. 14.10.2022 року близько 11-12 години до неї прийшла в гості мама, щоб відвідати свого зятя, який був у лікарні. У матері не було ніяких тілесних ушкоджень на голові, на стан свого здоров`я не жалілася. Домовилися з матір`ю,що ввечері доїти корови піде вона, тобто свідок. Пізніше близько 18.00 годин свідок та її чоловік пішли доїти корови на полі, яких там не було. Зателефонувала до мами, якій сказала, що корів немає, по телефону почула, що сусід ОСОБА_8 кричить мамі, де є їх корови. Мама сказала, що йде по корови та їх прижене до неї, тобто свідка. Мами не було тривалий час, тоді вона, тобто свідок, знову перетелефонувала до мами, яка не відповіла на дзвінок. Пізніше знову перетелефонувала до мами, яка підняла слухавку, стогнала та сказала заждати і що її болить голова, «векала» («блювала»). Тоді вона, тобто свідок, побігла до мами, яку застала вже вдома. У мами на голові з-під хустки побачила велику гулю, тому свідок побігла до холодильника, щоб прикласти щось холодне до маминої голови. Пізніше мама розказала свідку, що ОСОБА_4 вдарив її буком по голові та руці, якою вона захищала голову. Цього ж дня близько 21.00 годин зателефонували до працівника поліції, а наступного дня маму забрали до лікарні, бо мама «блювала».

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (зять та цивільний чоловік потерпілої) у судовому засіданні надали аналогічні показання.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, також доведена такими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протокол-заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 15.10.2022 року (а.с.27), якою заявник повідомила, що 14.10.2022 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік свого господарства на грунтовій дорозі в присілку Малий Грабовець селища Верховина на грунті неприязних відносин наніс їй дерев`яною палкою декілька ударів у різні ділянки тіла, чим спричинив тілесні ушкодження;

-висновком експерта від 10.11-09.12.2022 року №147(а.с.31),відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження:синці в ділянках лівого передпліччя та тім`яної ділянки голови, які відноситься до легких тілесних ушкоджень; малоймовірно, що вищевказані тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок падіння з висоти чи падіння на площині та ударах до тупих предметів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32), проживає з матір`ю-пенсіонеркою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35-36), нейтрально характеризується по місцю проживання (а.с.35), не знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Верховинська ЦРЛ» (а.с.34), перебуває на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Верховинська ЦРЛ» з діагнозом F 10.30 (а.с.34), раніше не судимий (а.с.33).

Суд звертає увагу, що, хоча в судовому засіданні обвинувачений вказав, що у нього на утриманні 1-номісячна дитина, але при цьому не надав будь-яких підтверджуючих документів з цього приводу, у його паспорті та довідці про його склад сім`ї відсутня будь-яка інформація про наявність у нього дитини.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «дося гнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.125 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 цього проступку, тобто станом на 14.10.2022 року) умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діянь, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за їх вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Беручи до уваги вищевказане, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в межах її санкції, обравши одне з альтернативних покарань.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України, покарання у виді громадських робіт у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ст. 56 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як громадські роботи. Також суд враховує, що, оскільки обвинувачений не працює, як зазначив у судовому засіданні впродовж місяця заробляє тільки до 1000 гривень, у нього відсутнє постійне джерело доходу, то призначення такого виду покарання, як штраф, розмір якого відповідно до санції ч. 1 ст. 125 КК України становить від 510 до 850 гривень, може бути "надмірним тягарем" для нього й спонукати до вчинення нових, в тому числі, корисливих злочинів/проступків, у зв`язку з чим суд вважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде недостатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено, арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1