Справа № 346/396/23
Провадження № 1-кп/346/373/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/373/23, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.01.2023 року за № 0000016 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця с. Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, своєї співмешканки, потерпілої ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Згідно з постановою Коломийського міськрайонного суду від 20.04.2022 року обвинуваченого за вчинення домашнього насильства щодо його співмешканки, потерпілої ОСОБА_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до постанов цього ж суду від 23.05.2022 року та 08.06.2022 року обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства щодо своєї співмешканки та призначено кожного разу стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Однак, після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, обвинувачений правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив систематично вчиняти домашнє насильство відносно потерпілої.

Так, 28.12.2022 року обвинувачений, перебуваючи за місцем спільного з ОСОБА_4 проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в черговий раз вчинив домашнє насильство відносно потерпілої, а саме умисні дії економічного та психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону з вимогою покинути їхнє місце проживання, що супроводжувалося нецензурною лайкою. Під час словесного конфлікту обвинувачений виштовхнув з приміщення літньої кухні потерпілу, яка не хотіла виходити, та щоб налякати її, взяв до рук табуретку та кинув її у вікно, розбивши його, для того, щоб ОСОБА_4 вийшла з приміщення самостійно.

Наступного дня, 29.12.2022 року близько 19:30 год. обвинувачений, перебуваючи з потерпілою за вищевказаним місцем їхнього спільного проживання, умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в черговий раз вчинив домашнє насильство щодо потерпілої, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону з вимогою покинути їхнє місце проживання, що супроводжувалось нецензурною лайкою,чим завдав останній психологічних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений розуміє, що вчинив неправильно, просить пробачення в потерпілої в судовому засіданні. Від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України відмовився.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений більше не вчиняє щодо неї домашнього насильства, претензій до нього вона не має, оскільки вони з ним примирилися, він попросив у неї пробачення та проживають з останнім у його батьків (після пожежі в їхньому будинку). Погодилася із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, своєї співмешканки, потерпілої ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, адже його судимість є погашеною (а.п. 27-28), на обліках в психіатричному та в наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 33, 34), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 32), а також його відношення до вчиненого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст.126-1 КК України, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді громадських робіт, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде саме такий вид покарання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1