Провадження №1-кп/447/104/23
Справа №447/2634/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2023 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000337 від 26.09.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого востаннє 25.11.2021 вироком Миколаївського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із призначенням іспитового строку тривалістю 2 роки, проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 25 вересня 2022 року, о 15:00 год., перебуваючи біля будинку №12, що по вул. С.Бандери, у м. Новий Розділ Львівської області, керуючись раптово виниклим прямим умислом на заволодіння приватними документами, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно, із столу, розташованого на подвір`ї будинку, викрав банківську картку АБ «ukrgasbank», номер рахунку НОМЕР_1 , та картку мобільного банку «monobank», номер рахунку НОМЕР_2 , які належали ОСОБА_5 , і за якими можна ідентифікувати їх власника.

Таким чином, ОСОБА_4 викрав приватні документи, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, що встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та який неодноразово продовжувався, 25.09.2022, о 15:00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), із корисливих мотивів, повторно, з метою власного незаконного збагачення, шляхом вільного доступу викрав із столу, розташованого на подвір`ї будинку, гаманець з грошовими коштами у розмірі 600 гривень, які належали ОСОБА_6 , заподіявши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, що встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та який неодноразово продовжувався, 25.09.2022, у період часу з 16:34 год. по 17:15 год., керуючись виниклим прямим умислом на заволодіння чужим майном, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, таємно, використовуючи банківську картку, АБ «ukrgasbank», номер рахунку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , особисто, а також надаючи її для використання знайомому ОСОБА_7 , який не був обізнаний щодо злочинного наміру ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, і передбачав, що дана банківська картка належить останньому, шляхом безготівкового розрахунку за покупку продовольчих товарів у магазинах розташованих у м. Новий Розділ Львівської області, а саме: «Olena-M», «ProduktiSkrinka», «SIM23», «Magazin 3000787», вчинив викрадення грошових коштів на загальну суму 4008,27 гривень, тим самим, своїми діями завдав матеріальної шкоди ОСОБА_6 на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В пред`явлених обвинуваченнях за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному.

Суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий 25.11.2021 вироком Миколаївського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із призначенням іспитового строку тривалістю 2 роки, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено, тому вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкцій статтей ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України за якими він обвинувачується, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах встановлених ч.1 ст.71 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі,

за ч.1 ст.357 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.11.2021 року та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти ) років 3 (трьох ) місяців позбавлення волі.

Строку відбування покарання рахувати з 10.01.2023року

Речові докази у кримінальному провадженні СD-R диск відеозаписами із камер відеоспостереження магазину «Сім-23» залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки « HUAWEI» ІМЕІ 1 : НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 залишити потерпілому ОСОБА_5 ; банківську картку банку « «ukrgasbank», номер рахунку НОМЕР_1 , та картку мобільного банку «monobank», номер рахунку НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1