Справа № 211/4309/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження надійшло від Дніпровського апеляційного суду.

Обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 затверджений прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області - ОСОБА_6 ..

Прокурор Криворізької східної окружної прокуратури у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд провадження.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає положенням КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується термін «формула обвинувачення»);

3) формулювання самого обвинувачення.

Дотримання цих положень ст. 291 КПК України, дає можливість суду, відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначити формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374, ст. 475 КПК України та, крім зазначених цими нормами закону обставин, містити дані про всі елементи складу злочину (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну і об`єктивну сторони), а також описувати конкретні обставини справи і дії підозрюваного (обвинуваченого).

При викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення необхідно в певних випадках посилатись на фактичні обставини, які є доказами обвинувачення, отримані в ході досудового розслідування. Обсяг цієї частини обвинувального акта порівняно з формулюванням обвинувачення у будь-якому випадку має бути більшим.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті також має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374, ст. 475 КПК України та містити дані про місце, час та спосіб вчинення злочину, форми вини особи, мотиви вчинення кримінального правопорушення, відображати всі істотні обставини злочину і посилатися на ознаки злочину, передбачені диспозицією частини статті (статтею) КК України, за якою особі висунуто обвинувачення.

Відсутність відповідних нормативних критеріїв призводить до змішування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення».

Головна відмінність формулювання обвинувачення від викладення фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у тому, що формулювання обвинувачення є свого роду висновком щодо дій особи, і хоча його текст не може суттєво відрізнятися від змісту повідомленої особі підозри, але й воно не повинно дублювати викладення фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті.

Але, в даному обвинувальному акті відсутнє формулювання самого обвинувачення, так як у обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, про що свідчить при викладені тексту на арк. 2-3 обвинувального акту у кримінальному провадженні словосполучення «Фактичними обставинами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є наступне», а слідуючий за цим словосполученням текст містить, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.295 КПК України, в собі саме детальне викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та посилання на фактичні обставини, які є доказами обвинувачення на думку слідчого та прокурора.

У рішенні від 09.10.2008 р. ЄСПЛ, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», зазначено: що положення пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Тому суд вважає важливим виклад формулювання обвинувачення, яке висувається обвинуваченому, бо його відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження у суді обставин вчиненого кримінального правопорушення, його правової кваліфікації та відповідно для реалізації права на захист обвинуваченим.

При цьому, зміна обвинувачення прокурором у суді, згідно з ч.1 ст.338 КПК України, може відбуватися лише в разі, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків, можливих описок, помилок обвинувального акта, більш детальнішого викладення фактів, які по суті повинні були бути встановлені під час досудового розслідування, правової кваліфікації фабули та викладенні в обвинувальному акті.

Тому вказані недоліки не можуть бути усунуті під час судового розгляду, а відповідно судовий розгляд кримінального провадження за кримінальним правопорушенням не може бути призначений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0000617 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч 1 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2020 р. - повернути прокурору Криворізької східної окружної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом семи днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня її отримання.

Суддя: