Ухвала

іменем України

17 листопада2022 року

м. Київ

справа № 161/6957/22

провадження № 51-3181 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року щодо нього,

встановив:

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 ), не судимого, визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 109, частиною 2 статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

22 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, діючи умисно, шляхом розповсюдження відповідних переконанням автора ідей, інформаційного впливу на масового користувача загальнодоступного та соціально-орієнтованого ресурсу мережі інтернет «You Tube» з метою формування у нього ідентичних з авторам міркувань та переконань, за допомогою власного мобільного телефону з власного аккаунту розмістив під відеозаписом коментар, який є висловлюваннями, що мають високий ступінь позитивної моральної оцінки агресивної війни Російської Федерації проти України як «високої»/«благородної» місії, а також виправдовують та визнають правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України.

Продовжуючи свої протиправні дії, 22 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, за допомогою власного мобільного телефону з власного аккаунту розмістив під відеозаписом коментар, який є висловлюваннями, що мають високий ступінь позитивної моральної оцінки агресивної війни Російської Федерації проти України як «високої»/ «благородної» місії, а також виправдовують та визнають правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України.

Надалі, 29 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, за допомогою власного мобільного телефону з власного аккаунту розмістив під відеозаписом коментар, який є висловлюванням, що має високий ступінь позитивної моральної оцінки агресивної війни Російської Федерації проти України як «високої»/«благородної» місії, а відповідно виправдовують та визнають правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України.

Крім того, 29 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, за допомогою власного мобільного телефону з власного аккаунту розмістив під відеозаписом коментар, який є висловлюванням, що має високий ступінь позитивної моральної оцінки агресивної війни Російської Федерації проти України як «високої»/ «благородної» місії, а також виправдовують та визнають правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України.

До того ж, 29 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, за допомогою власного мобільного телефону з власного аккаунту розмістив під відеозаписом коментар, який є висловлюванням, що має високий ступінь позитивної моральної оцінки агресивної війни Російської Федерації проти України як «високої»/ «благородної» місії, а також виправдовують та визнають правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України.

Також, 29 березня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись у с. Світязь Ковельського району Волинської області, шляхом розповсюдження відповідних переконанням автора ідей, інформаційного впливу на масового користувача загальнодоступного та соціально-орієнтованого ресурсу мережі інтернет «YouTube» з метою формування у нього ідентичних з авторам міркувань та переконань, за допомогою мобільного телефону з власного аккаунту, діючи повторно, розмістив під відеозаписом публічний заклик, що адресований безпосередньо до Президента України ОСОБА_5 здатися та скласти зброю, припинити збройний супротив з окупантами, скласти повноваження, тобто припинити політичну діяльність/відсторонитися від виконання владних повноважень та функцій Президента України/ відсторонитись від виконання владних повноважень та функцій у насильницький спосіб (політичний тиск/ шантаж шляхом збройної агресії проти України) є неодмінним/ безумовним етапом захоплення державної влади.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишено без зміни.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

14 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга засудженого зі змісту якої вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень статті 75 КК, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

У касаційній скарзі засуджений, не заперечуючи написання ним повідомлення у «You Tube» антиукраїнського характеру, вказує на те, що він перебував під впливом інформаційної війни. При цьому, зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що вчиненні ним злочини відносяться до категорії нетяжких, він є особою молодого віку, не судимий, не притягався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, негативно ставиться до вчиненого, зробив добровільний внесок на потреби ЗСУ, зобов`язався подібного у майбутньому не вчиняти, має міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення засудженим ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 436-2, частиною 2 статті 109 КК, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі ним не оспорюється та не заперечується.

Доводи засудженого про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок суворості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень статті 75 КК, є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з частиною 1 статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, врахував інформацію про стан здоров`я засудженого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має постійне місце проживання. При цьому, місцевий суд відніс щире каяття засудженого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення до обставин, що пом`якшують покарання, а вчинення злочину повторно до обставин, що обтяжує покарання.

Разом з тим, з урахуванням того, що кримінальні правопорушення ОСОБА_1 вчинив проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку, місцевий суд вважав, що виправлення та перевиховання останнього не можливе без ізоляції від суспільства.

Погоджуючись із висновком районного суду, суд апеляційної інстанції додатково зважив на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог статті 12 КК відносяться до категорії нетяжких, конкретні обставини вчинених злочинів засудженим, який сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва Російської Федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, поширював відповідні матеріали, у тому числі, із публічними закликами до насильницької зміни та повалення конституційного ладу, а також виправдовував та визнавав правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату ще у 2014 році, вчинив злочини проти національної безпеки: миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, хоча засуджений є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, винуватість у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що відповідно до статті 66 КК, віднесено районним судом до обставин, що пом`якшують покарання, однак з урахуванням характеру та суспільної небезпеки вчиненого в умовах агресії Російської Федерації проти України, повинен відбувати покарання у виді позбавлення волі у розмірах визначених санкціями кримінального Закону, наближених до мінімальних, із застосуванням положень статті 70 КК в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, апеляційний суд не вбачав підстав для застосування до засудженого положення статті 75 КК.

Так, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо призначення засудженому остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки у колегії суддів також сумнівів не викликає, оскільки під час призначення покарання враховано та оцінено обставини, на які покликається засуджений у касаційній скарзі. З огляду на те, що врахуванню підлягають обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це ставить вимогу засуджений.

Переконливих доводів щодо можливості застосування до засудженого положень статті 75 КК у касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до частини 1 статті 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що покарання, призначене ОСОБА_1 , є явно несправедливим через суворість, немає.

Ухвала ж суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК.

Таким чином, з касаційної скарги засудженого та наданих до неї судових рішень Суд не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4