Справа № 344/7204/22
Провадження № 11-сс/4808/7/23
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши без участі сторін в кримінальному провадженні №0000020 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.06.2022 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді накладено арешт до його скасування на майно з забороною користування, володіння та відчуження, що були вилучено в ході огляду місця події 19.06.2022 у рамках кримінального провадження № 0000020 від 25.05.2022, а саме на:

- автомобіль марки Mercedes-Benz Vito, зеленого кольору із елементами піксильного забарвлення та номерними знаками НОМЕР_1 (на задній частині) та 21BGPZ (на передній частині), номер шассі НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки Kia Sorento, чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_3 (на передній частині) та 40STGZ (на задній частині), номер шассі НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки Ssang Yong rexton, сірого кольору, номерні знаки НОМЕР_5 (на передній частині) та 59bsRN (на задній частині).

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речовий доказ у кримінальному провадженні, для запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною й необґрунтованою через істотні порушення процесуального закону. Безпідставно обмежено право власності ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ; проігноровано незаконність проникнення на земельну ділянку та незаконного вилучення транспортних засобів. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не причетні до предмету розслідування кримінального провадження. Сам факт ввезення в Україну та розміщення оголошення продажу транспортних засобів в мережі Інтернет не може свідчити про наявність складу інкримінованого злочину; докази, які б свідчили про наявність достатніх підстав для застосування арешту, в матеріалах справи відсутні.

Даних про те, що арештоване майно має ознаки речових доказів в матеріалах провадження немає.

Апелянт вважає, що з клопотанням про арешт майна звернувся неналежний суб`єкт, оскільки як вбачасться із ухвали слідчого судді з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що грубо суперечить вимогам ст. 64-2 ч. 2 КПК України.

Вказує, що будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб?єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обгрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, однак у органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про те, що вилучені документи та предмети отримано в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення. Таким чином, накладення арешту з метою збереження речових доказів є безпідставним.

Відсутнє належне обгрунтування необхідності арешту майна. Таким чином є підстави для відмови у задоволенні відповідного клопотання про арешт. Неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, призвели до безпідставного обмеження прав власників майна. Нема даних про те, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення; що існують обгрунтовані ризики того, що власник майна або інші особи вчинятимуть дії, спрямовані на приховування, пошкодження, знищення майна.

В доповненнях захисник ОСОБА_5 вказує, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст.201-2 ч.3 КК України та ст.201-2 ст.15ч.2, ч.3 КК України є необгрунтованим, оскільки достатніх доказів для підозри у матеріалах кримінального провадження немає.

За даними справи судове засідання проведено раніше, ніж матеріали клопотання органу досудового розслідування надійшли до самого суду. Поряд із цим, у матеріалах судової справи № 344/7204/22 журнал судового засідання відсутній. Наведене свідчить про той факт. що фактично судове засідання слідчим суддею 20.06.2022 року не проводилося.

Стверджує, що реєстрація кримінального провадження була незаконною, оскільки у наведеній фабулі повідомлення про злочин відсутні об?єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність вчинення конкретної події кримінального правопорушення, у тому числі причетності до цієї події ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . Огляд та вилучення транспортних засобів проведена без дозволу, в тому числі письмового, власника ділянки та володільців транспортних засобів, та фактично була обшуком і без дозволу слідчого судді.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не був пропущений, оскільки розгляд справи відбувся без виклику ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього захисника, копію оскарженої ухвали було отримано 19.12.2022 року і відповідно до ст.382 КПК України з цієї дати слід обчислювати строк на оскарження.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Апеляційний розгляд провадження проведено без участі сторін за їх клопотаннями.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено апеляційний строк, оскільки ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику власника автомобіля, тому строк апеляційного оскарження для їх представника згідно ст.395 ч.3 п.2 КПК України обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, що свідчить про те, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

З`ясувавши обставини цього кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала слідчого судді відповідає таким вимогам закону, підстав для її скасування не встановлено.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на автомобілі є обґрунтованим. Такий висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, які регулюють правовий порядок і підстави накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, про що ухвалена слідчим поліції постанова, і яке в перспективі може підлягати конфіскації.

Всі апеляційні доводи апелянта не спростовують вказаного висновку слідчого судді і не дають правових підстав для скасування оскарженої ухвали.

Аналіз матеріалів провадження дають підстави вважати, що вказані автомобілі відповідають вимогам ст.98 КПК України і для належного забезпечення досудового розслідування на них обґрунтовано накладено арешт, як речові докази, що є необхідним й виправданим для забезпечення належного проведення досудового розслідування на цій стадії.

Доводи апелянта про необґрунтованість підозри його підзахисного слід визнати невмотивованими, оскільки на цій стадії процесу достатньо даних про те, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, в якому його підозрюють. Вказана підозра у дозволеному законом порядку ніким не оскаржена.

Посилання захисника на те, що підозрюваний купив вказані автомобілі, є необґрунтованими через відсутність належних правових документів. Окремі додані документи не підтверджують такого юридичного факту, оскільки підлягають відповідній перевірці й оцінці.

Посилання апелянта про те, що відповідно до ст.64-2 ч.2 КПК України до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор, то дані твердження не можуть братися до уваги. Положення ст.64-2 ч.2 КПК України регулюють відносини на стадії судового розгляду. Згідно ст.171 ч.1 КПК України слідчий за погодженням з прокурором наділений повноваженнями звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Твердження апелянта про те, що немає доказів того, що його підзахисним вчинено злочин, не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки для перевірки таких даних ведеться досудове розслідування і з цією метою накладено арешт на його майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта на інші порушення у цьому провадженні, зокрема, на порушення права власності, на незаконність проникнення на земельну ділянку, на незаконний огляд і вилучення автомобілів, на порушення строків розгляду клопотання слідчим суддею, на неналежну реєстрацію кримінального правопорушення в ЄРДР, колегія суддів відхиляє, оскільки вони на цій стадії процесу не є істотними і не дають правових підстав для скасування ухвали слідчого судді. Ці обставини мають бути досліджені й оцінені при судовому розгляді справи по суті обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, якщо в арешті майна відпаде потреба, то за відповідним клопотанням зацікавленої особи його може бути скасовано.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 406, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.06.2022 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4