Справа № 524/6626/22
Провадження № 1-кс/524/2696/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, зареєстрованого 14.11.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001435 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 195 КК України,

встановив:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0001435 від 14.11.2022, а саме просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30S», моделі SM-A307FN/DS, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , sim НОМЕР_3 , який вилучено 15.11.2022 в ході огляду, що належать ОСОБА_4 , 1968 року народження, оскільки вилучені речі мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлений у спосіб визначений ст.ст. 111,135 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що Кременчуцьким РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001435 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 195 КК України.

15.11.2022 під час огляду ОСОБА_4 видав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30S», моделі SM-A307FN/DS, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , sim НОМЕР_3 .

Постановою дізнавача Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області від 16.11.2022 вказані речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
За п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором доведено, що вилучені речі, мають значення для забезпечення кримінального провадження, за існування підстав вважати, що це майно є доказом злочину, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правовихпідстав для арешту майна. При цьому, слідчий суддя враховує можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись статтями 98, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A30S», моделі SM-A307FN/DS, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , sim НОМЕР_3 , який вилучено 15.11.2022 в ході огляду, що належать ОСОБА_4 , 1968 року народження, із позбавленням права відчуження, розпорядження та використання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1