Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1702/19
УХВАЛА

Іменем України

23грудня 2022 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2019 за № 0000172, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Соснівка Ярмолинецького району Хмельницької області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в с. Соснівка Ярмолинецького району Хмельницької області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

встановив:

В провадженні Ярмолинецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Згідно обвинувального акту 07 липня 2019 року близько 03 години ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку культури по АДРЕСА_2 , де в цей час відбувалася дискотека з приводу відзначення свята ОСОБА_11 , побачили там ОСОБА_5 і в них виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій відносно останнього.

В подальшому, підійшовши до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під надуманим приводом, безпричинно, з хуліганських мотивів, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, почав розмовляти з ОСОБА_12 на підвищеному тоні, проявляючи зухвалість та демонструючи неповагу до загальноприйнятих норм моралі.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи існуючі норми поведінки та громадську мораль, з метою принизити честь і гідність ОСОБА_12 , в присутності інших осіб, які відпочивали на святі, достовірно знаючи, що очевидці спостерігають за їх діями та розуміють їх, підійшли до ОСОБА_12 , де ОСОБА_13 умисно штовхнув його руками в області грудної клітини, а ОСОБА_14 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область скроневої ділянки голови, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю, а обвинувачені продовжили наносити йому удари ногами в область голови, ніг, тулуба, спини, верхніх та нижніх кінцівок.

В подальшому, того ж дня, близько 03 години 20 хвилин, коли ОСОБА_12 разом із своїми знайомими ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 поверталися додому і знаходилися на вулиці Новій в с. Соснівка, їх наздогнали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Надалі, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій стосовно ОСОБА_12 , безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи існуючі норми поведінки та громадську мораль, з метою принизити честь і гідність ОСОБА_12 , в присутності ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , достовірно знаючи, що очевидці спостерігають за їх діями та розуміють їх, підійшли до ОСОБА_12 , де ОСОБА_14 умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область щелепи з лівої сторони, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжили наносити йому удари ногами в область голови, ніг, тулуба, спини, верхніх та нижніх кінцівок.

Внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб .

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не визнали себе винними у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ствердивши, що в них не було умислу вчиняти хуліганські дії стосовно потерпілого, а конфлікт між ними розпочався на раптово виниклих неприязних відносинах з потерпілим. При цьому як обвинувачені, так і їх захисники, просили закрити дане кримінальне провадження, як таке, що відноситься до приватного обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор заперечив проти закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності, вважаючи, що відсутні підстави для цього, так як обвинувачені вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, який відноситься до злочинів публічного обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 , які у встановленому порядку були оповіщені про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання 22.12.2022 не з`явилися.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про закриття кримінального провадження з таких підстав.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органом досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, який відноситься до кримінальних правопорушень, провадження щодо яких є кримінальним провадженням у формі публічного обвинувачення.

Однак така кваліфікація дій обвинувачених як хуліганство не ґрунтується на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність.

Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Відповідно до фактичних обставин даного кримінального провадження, встановлених на підставі безпосередньо досліджених судом доказів, зокрема показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 встановлено, що 07 липня 2019 близько 03 години біля будинку культури по АДРЕСА_3 , де в цей час відбувалася дискотека з приводу відзначення свята ОСОБА_11 , відбулася бійка між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з приводу раптово виниклого конфлікту між ними і дана бійка була одразу ж припинена сторонніми особами. В подальшому, того ж дня, близько 3 год. 20 хвл. на вулиці Новій в с. Соснівка ОСОБА_14 та ОСОБА_13 наздогнали Курятника і під приводом продовження з`ясування стосунків побили останнього.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинувачених свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого, яка виникла раптово, а не бажанням протиставити себе суспільству та продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Крім того, вказані свідки показали, що після того, як вони втрутилися в бійку між потерпілим і обвинуваченими, останні одразу припинили свої дії.

Також суд враховує, що поведінка обвинувачених до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень не свідчила про наявність в них наміру вчинити хуліганські дії.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, тобто за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо перекваліфікації дій обвинувачених з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України суд враховує правовий висновок, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к (провадження № 13-28кс19) де зазначено, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин. Таким чином, нормативно повноваження суду щодо зміни обвинувачення обмежуються лише характером цієї зміни, а не позицією учасників судового провадження.

Якщо потерпілий не подавав заяву про злочин, але до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження за злочином публічного обвинувачення беззастережно висловився про необхідність застосування щодо винного кримінально-правових заходів примусу, відповідне волевиявлення, зафіксоване у процесуальних документах, є достатньою підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення після зміни кваліфікації злочину.

У разі перекваліфікації судом діяння на злочин приватного обвинувачення позиція потерпілого про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за злочин публічного обвинувачення не може прирівнюватися до відмови від приватного обвинувачення і не є підставою для закриття кримінального провадження, регламентованою пунктом сьомим частини першої статті 284 КПК (п. 89, 90).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки потерпілий під час судового розгляду висловив свою позицію про притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України, то дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України. В той же час, за відсутності відмови потерпілого від притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за злочин приватного обвинувачення, відсутні підстави для закриття кримінального провадження, регламентованою пунктом сьомим частини першої статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 285 та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За таких обставин кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вчинене 07 липня 2019 року, тобто станом на час розгляду даного кримінального провадження вже минуло три роки з дня його вчинення.

За таких обставин, оскільки по справі встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Крім того, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також, згідно роз'яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суд України №3 від 31.03.1989 Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної (немайнової) шкоди в сумі 10000,00 грн. підлягає залишенню без розгляду.

На підставі ст. 44, 49 КК України, керуючись ст. 129, 284, 285, 288, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2019 за № 0000172 - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 10000,00 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1