Справа № 456/6041/21
Провадження № 1-кп/456/196/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000651 від 08.09.2021, №0000597 від 14.08.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працював водієм автотранспортних засобів у ПП «Транс-Логістик», зареєстрованого і проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , представник потерпілих ОСОБА_9 ,

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 13 серпня 2021 року близько 23.30 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився позаду приміщення Палацу культури м. Моршин, що розташований за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. І.Франка,52, де в цей час знаходився автомобіль марки «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_8 та на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті тривалих особистих неприязних відносин, підійшов до вказаного транспортного засобу та відчинивши передні пасажирські двері, умисно наніс ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи справа, від чого потерпілий втратив свідомість. Внаслідок умисних неправомірних дій, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритого відламкового перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_3 умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 13 серпня 2021 року близько 23.30 год., знаходячись позаду приміщення Палацу культури м. Моршин, що розташований за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. І.Франка,52, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, однак, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, наніс ОСОБА_8 , яка сиділа на водійському сидінні автомобіля марки «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , один удар кулаком правої руки по кінцівці правої руки, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 закритий перелом 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням, який згідно висновку судово-медичної експертизи є тілесним ушкодженням середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 з необережності середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Статті (частини) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за вищезазначені кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину,

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Ст.128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Санкція ст.128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Історія провадження.
01 грудня 2021 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з Стрийської окружної прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000651 від 08.09.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою судді від 02 грудня 2021 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

13 жовтня 2021 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з Стрийської окружної прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000597 від 14.08.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2022 передано матеріали кримінального провадження №0000597 від 14.08.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України для вирішення питання про його об`єднання з матеріалами кримінального провадження №0000651 від 08.09.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яка перебуває в провадженні судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 04 лютого 2022 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 08.02.2022 кримінальне провадження № 456/5261/21 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та кримінальне провадження № 456/6041/21 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України об`єднано в одне провадження та присвоєно кримінальному провадженню № 456/6041/21, провадження №1-кп/456/196/2022.

Ухвалою суду від 08.02.2022 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Твердження сторін.
Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальних актах, що були складені 12 жовтня 2021 року слідчим СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , затвердженого прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_12 та 30 листопада 2021 року слідчим СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 , затвердженого прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

З огляду на обвинувальні акти, прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений 13 серпня 2021 року близько 23.30 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись позаду приміщення Палацу культури м. Моршин, що розташований за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. І.Франка,52, під час словесного конфлікту з потерпілими, який виник раптово на грунті особистих неприязних відносин, умисно спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 та потерпілій ОСОБА_8 .

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальних актах фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повністю підтримали позицію прокурора, викладену в обвинувальних актах та підтриману в судовому засіданні, просять суд визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України; подали позовні заяви про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, вчиненими ОСОБА_14 .

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 повністю підтримав позицію своїх довірителів.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_3 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України відносно потерпілого ОСОБА_7 визнав повністю, щиро розкаявся, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України відносно потерпілої ОСОБА_8 визнав частково, зокрема щодо заподіяння тілесного ушкодження необережно, а не умисно, як про це вказано в обвинувальному акті, щиро розкаявся, просить суд його суворо не карати. Так в судовому засіданні обвинувачений дав показання про те, що 13 серпня 2021 року він гуляв з дружиною в парку в м. Моршин, з ними разом був ОСОБА_15 . Вони почули крики зі сторони клубу, в цей час до ОСОБА_16 зателефонувала ОСОБА_17 , яка повідомила, що у неї виник конфлікт з його матір`ю та її співмешканцем. Коли вони підійшли ближче до місця події, вони побачили ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які розповіли їм про причину конфлікту і сказали, що його мати та її співмешканець пішли до автомобіля. Він пішов туди, коли підійшов до припаркованого автомобіля, то побачив, що дверки такого відчинені, за кермом сиділа його мати, поруч з нею, на пасажирському сидінні сидів ОСОБА_7 . Він підійшов до ОСОБА_7 і двічі наніс йому удари в область щелепи, мати в цей час кричала і закривала обличчя потерпілого руками. Він не мав жодного умислу на нанесення матері тілесних ушкоджень, якщо і спричинив, то з необережності. Після цього вони поїхали геть. Потім їм розповіли, що мати викликала карету швидкої медичної допомоги і поліцію. Тоді вони повернулися на місце події, щоб з`ясувати, що трапилося. На місці події з`ясувалося, що він ОСОБА_7 зламав щелепу. З місця події вони поїхали до поліції, де їх допитали. Наступного дня він телефонував до матері, цікавився здоров`ям ОСОБА_7 , згодом домовився про його лікування у медичному інституті у м. Львові. Про заламаний палець у матері він дізнався значно пізніше. Зазначив, що з матір`ю у них неприязні відносини близько 4 років, це пов`язане з розлученням його батьків. З потерпілим ОСОБА_7 у них давно неприязні відносини, той в телефонному режимі не раз погрожував його батькові. Йому накипіло, оскільки ОСОБА_18 це його кума, а ОСОБА_7 її шарпав, і він хотів її захистити в такий спосіб. Матері він відшкодував шкоду в розмірі 1000 грн., ці кошти він надав їй для лікування. ОСОБА_7 він відшкодував шкоду за лікування в розмірі 50000 грн., потерпілий написав про це розписку у лікарні. Кошти він перераховував на картку потерпілого. Він навідував потерпілого у лікарні, заплатив за його операцію. Оскільки потерпілий не дотримувався рекомендацій лікаря, його стан здоров`я погіршився і той вдруге потрапив на лікування. Вказав, що свідків на місці події не було, ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 сиділи в той час в автомобілі і не могли бачити, як він наносив удари. Вважає, що повністю відшкодував шкоду потерпілим. У вчиненому розкаявся, просить суд його суворо не карати.

Захисник ОСОБА_10 повністю підтримала позицію обвинуваченого щодо спричинення потерпілій ОСОБА_21 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Просить суд суворо не карати обвинуваченого та врахувати пом`якшуючі вину обставини та характеризуючі дані.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.
Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України, за якими обвинувальні акти надійшли до суду визнав частково, за клопотанням сторони обвинувачення, яке було підтримано стороною захисту, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази.

Встановлені судом обставини та докази на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що встановлене судом обвинувачення доведено в повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.128 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:
показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він проживає з матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 в цивільному шлюбі. Обвинувачений має до матері і до нього неприязне відношення через гроші з 2018 року. 13.08.2021 він з ОСОБА_8 були в місті Моршин на танцях в будинку культури. Коли вони виходили з приміщення, він йшов попереду, а дружина позаду, вони проходили повз кафе «Дзиґа». Там вони побачили двох дівчат, одна з них, рідна сестра дружини обвинуваченого, звати її Уляна, яка виразилася в сторону дружини нецензурною лексикою та обізвала її. Він підійшов до цієї дівчини і зробив їй зауваження. Потім вони пішли і ця дівчина їм вслід кричала нецензурні слова, він повернувся і повторно зробив їй зауваження, вхопивши за палець руки, яким вона йому демонструвала певний жест. Коли вони сіли в автомобіль, дружина побачила, що у неї немає одного кульчика, вони повернулися і почали його шукати. Коли виходили з приміщення кафе, побачили, як ОСОБА_20 і ще одна дівчина сідають в автомобіль. Коли вони повернулися до автомобіля, дружина знайшла свій кульчик. Він сидів в цей час на передньому пасажирському сидінні, а дружина за кермом. Раптово, біля нього хтось відчинив дверку автомобіля і він відчув удар кулаком в праву сторону обличчя, після цього ще один удар в обличчя і один удар в пах. Дружина в цей час кричала «облиш, облиш, Зорян», і правою рукою закривала йому обличчя. Після цього він втратив свідомість. Отямився він в кареті швидкої медичної допомоги, в лікарні йому зробили рентген щелепи, а дружині рентген пальця. Після цього вони поїхали до відділку поліції, там вже були ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та обвинувачений, вони над ними сміялися. Він не бачив, хто наносив удари, обвинуваченого вже побачив у поліції. Він до цього часу постійно лікується, переніс операції, постійно має клопіт з зубами і щелепою, вона йому нагноюється. Він споживав того дня алкоголь. Поліцію і швидку викликала його дружина. Обвинувачений передав йому 10000 грн, коштів на лікування було недостатньо, тому він змушений був покинути медичний заклад. Він дійсно 26.08.2021 написав розписку про отримання 50000 грн, але реально він кошти не отримував. Фактично 25000 грн коштували пластини, 15000 операція, а 10000 це кошти на ліки. Обвинувачений перераховував йому кошти на картку ОСОБА_22 частинами. У призначенні покарання покладається на розсуду суду, просить стягнути з обвинуваченого заподіяну шкоду;

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 про те, що 13.08.2021 вони разом з чоловіком ОСОБА_7 пішли на танці в будинок культури в м. Моршин, коли виходили з приміщення і проходили повз кафе «Дзиґа», побачили рідну сестру дружини сина, яка почала її ображати. Вона вхопила ОСОБА_18 за волосся, дала їй ляпаса, а та, вхопила її за волосся, і так вони шарпалися. Чоловік в той час був на вулиці, і не втручався. Потім ОСОБА_20 показала чоловікові середній палець і той вхопив її за нього. Потім дівчата почали кудись телефонувати. Коли вони повернулися до автомобіля, вона помітила, що немає одного кульчика, і вони повернулися з чоловіком його шукати. Не знайшли і повернулися до автомобіля, вона сіла за кермо, а чоловік перебував на передньому пасажирському сидінні, коли раптово біля нього відчинилася дверка, і вона побачила руку, зжату в кулак, якою почали наноситися удари в праву сторону обличчя чоловіка. При нанесенні третього удару, вона своєю правою рукою почала прикривати обличчя чоловікові, і в цей момент побачила, що удари наносить її син ОСОБА_23 , і вона почала кричати до нього « ОСОБА_23 зупинися, що ти робиш». Після цього відчула сильний біль в пальці. Зорян не зважав на неї і продовжував наносити удари, зокрема в живіт потерпілого, вона намагалася прикрити його собою. Потім обвинувачений розвернувся і пішов до автомобіля, припаркованого за 10 м від її автомобіля, там сиділи ОСОБА_20 , ОСОБА_18 і ще один хлопець. Чоловік в цей час почав синіти, хрипіти і вона викликала поліцію та швидку допомогу. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, приїхав ОСОБА_23 на автомобілі, і сміявся з них. Після цього вони поїхали у лікарню, де їм зробили рентген, після цього поїхали до райвідділку поліції. Наступного дня їй наклали на палець гіпс, передзвонив до неї обвинувачений, запитав у них про самопочуття і сказав вести ОСОБА_24 до лікарні. Коли чоловік перебував у лікарні, обвинувачений постійно перераховував кошти, однак коли ОСОБА_24 написав розписку на 50000 грн, син перестав давати кошти. І так як ОСОБА_24 не мав коштів лікуватися, він змушений був покинути медичний заклад. Син передав їй на лікування 1000 грн. Просить суд врахувати, що через ушкодження вона не могла працювати, фактично втратила роботу. До цього часу її середньомісячний дохід становив 25000 грн. Вона працювала не офіційно, отримувала і отримує допомогу по безробіттю. Зазначила, що не може ствердити, що обвинувачений наніс їй удар умисно, вона намагалася прикрити обличчя чоловікові і в цей час обвинувачений наніс удар. Крім цього обвинувачений виламав дзеркало у її автомобілі. У призначенні покарання покладається на розсуду суду, просить стягнути з обвинуваченого заподіяну шкоду;

рапортом заступника начальника СРПП №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_25 від 14.08.2021, з якого вбачається, що 14.08.2021 о 02:05 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.08.2021 о 02:04 год. за адресою: м. Моршин, вул. Б Хмельницького, ОСОБА_7 побив син його цивільної дружини ОСОБА_8 /а.с.166/.

заявою ОСОБА_7 від 14.08.2021, адресованої т.в.о. начальника Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_26 , згідно якої ОСОБА_7 просив прийняти міри до ОСОБА_3 , який 13.08.2021 близько 23:30 год. наніс йому тілесні ушкодження /а.с.167/.

висновком експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_27 №150, з якого вбачається, що дана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 27.08.2021. Згідно даного висновку, при проведенні судово-медичної експертизи, у гр. ОСОБА_7 , 1975 р.н., згідно представлених медичних документів лікарями діагностовано: закритий відламковий перелом нижньої щелепи справа зі зміщенням, який міг утворитися від ударної взаємодії з тупим твердим предметом, під час події, яка згідно фабули постанови слідчого, мала місце 13.08.2021, і за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я /а.с169-170/.

висновком експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_27 №158, з якого вбачається, що дана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 27.08.2021. Згідно даного висновку, при проведенні додаткової судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_7 , 1975 р.н., згідно висновку експерта №150 від 27.08.2021, виявлені тілесні ушкодження, могли утворитися 13.08.2021 внаслідок дії тупого твердого предмета, не характерне для отримання під час падіння з висоти власного росту, і за механізмом спричинення ушкодження, може відповідати обставинам вказаних свідками в матеріалах кримінального провадження №0000597 від 14.08.2021 /а.с.172-173/.

протоколом проведення слідчого експерименту слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 01.10.2021 з фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.10.2021, з якого вбачається, що в присутності статистів ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено слідчий експеримент, де потерпілий ОСОБА_7 добровільно погодився відтворити обставини подій, які відбувалися 13.08.2022 в м. Моршин. Статист ОСОБА_30 сів в авто марки «Ford» на праве пасажирське місце, де на момент події знаходився потерпілі ОСОБА_7 . Статист ОСОБА_29 відтворив дії підозрюваного ОСОБА_3 /а.с.174-184/.

протоколом проведення слідчого експерименту слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 08.09.2021 з фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.09.2021, з якого вбачається, що за участі підозрюваного ОСОБА_3 та статиста інспектора ГРПП Стрийського РУП ГУНП України Львівській області ОСОБА_31 , було проведено слідчий експеримент, де потерпілий ОСОБА_7 добровільно погодився відтворити обставини подій, які відбувалися 13.08.2022 в м. Моршин. Підозрюваний ОСОБА_3 показав, як він підбіг до автомобіля марки «Ford», в якому знаходилась його мати та її товариш ОСОБА_7 та вказав, що він кулаком правої руки стукнув по даху даного автомобіля та в подальшому кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_7 в область щелепи справа. ОСОБА_7 в той момент перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Після нанесеного удару ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_8 почала прикривати своїми руками обличчя ОСОБА_7 і в той момент ОСОБА_3 хотів завдати ще одного удару ОСОБА_7 , однак попав у палець ОСОБА_8 /а.с. 185-194/.

рапортом поліцейського СРПП №4 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_32 від 14.08.2021, з якого вбачається, що 14.08.2021 о 02:10 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.08.2021 о 02:04 год. за адресою: м. Моршин, вул. Б Хмельницького, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку с. Задеревач побив її син ОСОБА_3 . Діагноз: закритий перелом фаланги першого пальця правої руки із зміщенням /а.с. 196/.

рапортом помічника чергового СРПП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_33 від 19.08.2021, з якого вбачається, що 19.08.2021 о 11:23 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.08.2021 о 11:21 год. звернувся лікар Стрийської лікарні ОСОБА_34 та повідомив, що до нього звернулася ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жителька с. Задеревач, яку 13.08.2021 побив її син ОСОБА_3 в м. Моршин. Діагноз: закритий перелом першої п`ясної кістки правої кисті із зміщенням /а.с. 197/.

заявою ОСОБА_8 від 14.08.2021, яка просить прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , який 13.08.2021 близько 23:30 год. у м. Моршин наніс їй тілесні ушкодження, а саме перелом великого пальця зі зміщенням та вирвав дзеркало у її автомобілі Марки «Форд» /а.с. 199/.

протоколом огляду місця події слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 14.08.2021 з фототаблицею до протоколу огляду місця події від 14.08.2021, згідно якого предметом огляду є автомобіль марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, який знаходиться на штраф майданчику Стрийського РУП ГУНП у Львівській області. При огляді автомобіля виявлено, що ліве водійське дзеркало заднього виду звисає коло місця кріплення. Зі слів заявниці ОСОБА_8 дані пошкодження спричинив її син ОСОБА_3 під час конфлікту, що мав місце 13.08.20211 в м. Моршин /а.с. 200-207/.

висновком експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_27 №147, з якого вбачається, що дана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 18.08.2021. Згідно даного висновку, при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_8 , 1965 р.н., згідно представлених медичних документів лікарями діагностовано: закритий перелом 1-го пальця п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням, який міг утворитися від ударної взаємодії з твердим тупим предметом, під час події, згідно фабули постанови слідчого, яка мала місце 13.08.2021, і за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я /а.с. 209/.

висновком експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичних експертиз» ОСОБА_27 №157, з якого вбачається, що дана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 03.09.2021. Згідно даного висновку, при проведенні додаткової судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_8 , 1965 р.н., виявлене тілесне ушкодження згідно висновку експерта №147 від 20.08.2021, могли утворитися 13.08.2021 внаслідок спів ударної взаємодії з тупим твердим предметом, не характерне для отримання під час падіння з висоти власного росту, і за механізмом спричинення ушкодження може відповідати обставинам вказаних свідками в матеріалах кримінального провадження №0000597 від 14.08.2021 /а.с. 211-212/.

копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5709, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз: першої п`ясної кістки правої кисті із зміщенням /а.с. 214/.

протоколом проведення слідчого експерименту слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 26.11.2021 з фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.11.2021, з якого вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту з метою відтворення обставин події від 13.08.2021, ОСОБА_8 , за участю представника ОСОБА_9 , добровільно погодилася відтворити механізм спричинення їх тілесних ушкоджень, а саме яким чином її син ОСОБА_3 наніс їй удар кулаком правої руки по великому пальцю правої руки, спричинивши перелом 1-го п`ястної кістки правої руки. Також ОСОБА_8 вказала про те, що спричинивши їй тілесне ушкодження, ОСОБА_3 продовжував нанасити удари по обличчю ОСОБА_7 , який на той час втратив свідомість, у зв`язку з чим вона перелізла з водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння та своїм тілом прикривала ОСОБА_7 від ударів ОСОБА_3 /а.с. 216-226/.

заявою ОСОБА_3 від 29.11.2021, згідно якої останній надав дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент у своєму автомобілі КІА Sportage, а саме відтворити подію, яка мала місце 13.08.2021, де він наніс удар ОСОБА_8 /а.с. 227/.

довідкою КНП «Стрийська ЦРЛ» від 14.08.2021 №2590, згідно якої ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння /а.с.228/.

протоколом проведення слідчого експерименту слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 29.11.2021 з фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 29.11.2021, згідно якого з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 240 КПК України проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей. Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 розповів, як саме він вчинив кримінальні правопорушення 13.08.2021 в м. Моршин та погодився показати де саме і яким способом вчиняв їх. Після цього підозрюваний ОСОБА_3 , заявив, що 13.08.2021 близько 23:30 год. він на автомобілі ТАХІ, приїхав в м. Моршин до ДК «Моршин», де зустрівся з ОСОБА_35 . Неподалік кафе «Дзига» вони почули словесний конфлік і вирішили піти глянути, що відбувається. Будучи біля кафе «Дзига», на місці конфлікту побачили, що ОСОБА_17 та ОСОБА_36 плачуть. В цей час біля них нікого не було. Запитавшись в них, що трапилось, дівчата пояснили, що його мама ОСОБА_37 ображала їх нецензурною лайкою, а ОСОБА_38 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_17 і Ковшан Уляні. Послухавши це, на відстані 50 метрів, він побачив автомобіль матері, марки «Форд Мондео», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік ДК «Моршин». В автомобілі, за кермом, знаходилася моя мати ОСОБА_37 , а на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_38 . Він підбіг до автомобіля, де були відчинені двері з пасажирської сторони спереду, де знаходився ОСОБА_38 , та наніс йому два удари кулаком правої руки, в праву сторону обличчя. Після другого удару, його мати, яка знаходилась на водійському сидінні, почала захищати ОСОБА_24 та одразу правою рукою взяла ОСОБА_24 за голову та почала прикривати його. В той час він бачив руку мами, однак продовжував наносити удари і наніс один удар кулаком правої руки по правій руці, а саме по пальцях матері. Після цього всі учасники слідчої дії вийшли із службового кабінету №28 СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області в двір Стрийськсго РУП, що на вул. Драгоманова в м. Стрий, де підійшли до автомобіля марки «КІА». Перебуваючи біля вказаного автомобіля ОСОБА_3 повідомив, що на місці події, яка відбулася 13.08.2021 року близько 23:30 год. гр. ОСОБА_7 сидів на передньому пасажирському сидінні, а на водійському сидінні сиділа його мати ОСОБА_8 . Надалі ОСОБА_3 повідомив, що він почав наносити кулаком правої руки удари ОСОБА_7 , під час чого його мати ОСОБА_8 правою рукою прикрила голову, а саме обличчя ОСОБА_7 та він наніс один удар кулаком правої руки по пальцях матері ОСОБА_8 , після чого мати почала сильно кричати та він перестав наносити удари і відійшов від автомобіля /а.с. 229-235/.
З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:
постанову слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про призначення судово-медичної експертизи від 18.08.2021, з якої вбачається, що в кримінальному провадженні №0000597 від 14.08.2021 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичних експертів КЗ ЛОР ЛОБ СМЕ, на вирішення поставлено такі питання: - чи є на тілі гр. ОСОБА_7 тілесні ушкодження? - Якщо є, то яка давність тілесних ушкоджень, який механізм їх утворення, їх локалізація та який ступінь тяжкості тілесних ушкоджень? Чи могли дані тілесні ушкодження утворитися при обставинах, які вказує гр. ОСОБА_7 .? /а.с.168/.

постанову слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03.09.2021, з якої вбачається, що в кримінальному провадженні №0000597 від 14.08.2021 призначено додаткову судово-медичну експертизу, до проведення якої залучити судово-медичних експертів Стрийського відділення СМЕ, на вирішення поставлено такі питання: Чи могли утворитися вказані тілесні ушкодження зазначені у висновку СМЕ №150 від 27.08.2021 при обставинах, які у своїх допитах зазначають свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 .? Чи могли тілесні ушкодження утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту? /а.с.171/.

постанову слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про призначення судово-медичної експертизи від 18.08.2021, з якої вбачається, що в кримінальному провадженні №0000597 від 14.08.2021 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичних експертів КЗ ЛОР ЛОБ СМЕ, на вирішення поставлено такі питання: - чи є на тілі гр. ОСОБА_7 тілесні ушкодження? - Якщо є, то яка давність тілесних ушкоджень, який механізм їх утворення, їх локалізація та який ступінь тяжкості тілесних ушкоджень? Чи могли дані тілесні ушкодження утворитися при обставинах, які вказує гр. ОСОБА_7 .?

постанову слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про призначення судово-медичної експертизи від 18.08.2021, з якої вбачається, що в кримінальному провадженні №0000597 від 14.08.2021 призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичних експертів Стрийського відділення СМЕ, на вирішення поставлено такі питання: - чи є на тілі гр. ОСОБА_8 тілесні ушкодження? - Якщо є, то яка давність тілесних ушкоджень, який механізм їх утворення, їх локалізація та який ступінь тяжкості тілесних ушкоджень? Чи могли дані тілесні ушкодження утворитися при обставинах, які вказує гр. ОСОБА_8 .? /а.с.208/.

постанову слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03.09.2021, з якої вбачається, що в кримінальному провадженні призначено додаткову судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичних експертів Стрийського відділення СМЕ, на вирішення поставити такі питання: Чи могли утворитися вказані тілесні ушкодження ОСОБА_8 , зазначені у висновку СМЕ №147 від 20.08.2021 при обставинах, які у своїх допитах зазначають свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 .? Чи могли тілесні ушкодження утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту? /а.с.210/.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000597 від 14.08.2021, 14.08.2021 в Стрийський РУП з письмовою заявою звернулася гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Задеревач Стрийського району про те, що 13.08.2021 її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Задеревач Стрийського району Львівської області, спричинив їй тілесні ушкодження, а саме закритий перелом фаланги першого пальця правої руки із зміщенням, а також звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Фалиш Стрийського району Львівської області про те, що 13.08.2021 син його цивільної дружини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Задеревач Стрийського району Львівської області наніс йому тілесні ушкодження, а саме закритий відламковий переломом нижньої щелепи з права із зміщенням /а.с. 165/.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000651 від 08.09.2021, 14.08.2021 в Стрийський РУП з письмовою заявою звернулася гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Задеревач Стрийського району про те, що 13.08.2021 її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Задеревач Стрийського району Львівської області, причинив їй тілесні ушкодження, а саме закритий перелом фаланги першого пальця правої руки із зміщенням, а також звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель с. Фалиш Стрийського району Львівської області про те. що 13.08.2021 син його цивільної дружини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Задеревач Стрийського району Львівської області наніс йому тілесні ушкодження, а саме закритий відламковий переломом нижньої щелепи з права із зміщенням /а.с. 195/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті тривалих особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи справа, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритого відламкового перелому нижньої щелепи справа зі зміщенням, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Крім цього, ОСОБА_3 , не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, однак, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, наніс ОСОБА_8 , один удар кулаком правої руки по кінцівці правої руки, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням, чим заподіяв ОСОБА_8 з необережності середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

При цьому суд зауважує, що стороною захисту належність та допустимість доказів, у порядку, встановленому КПК України, не оспорюється.

У постанові Верховного суду у справі №761/28347/15-к від 09.09.2020, суд вказав, що реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 122 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 122 КК України, за умови, якщо були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (частина перша статті 122 КК України) і необережного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (стаття 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути віднесені до середньої тяжкості, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків (постанова ВС у справі № 295/15220/15-к від 13.06.2019).

Необережне тілесне ушкодження тягне за собою кримінальну відповідальність за умови, якщо були заподіяні тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження. Заподіяння з необережності легких тілесних ушкоджень не є караним за законодавством України про кримінальну відповідальність.
З об`єктивної сторони злочин характеризується: 1) дією або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини; 2) наслідками у вигляді спричинення тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.
Суб`єктивна сторона злочину може проявлятися у виді як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості.
Підстави для перекваліфікації кримінального правопорушення, пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_3 по епізоду заподіяння тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к).

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Ознаки суб`єктивної сторони вчинених злочинів та особливості психічного ставлення засудженого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими судом фактичними обставинами вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_3 по епізоду нанесення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Разом з тим, даючи оцінку зібраним доказам, суд вважає, що дії ОСОБА_3 по епізоду відносно потерпілої ОСОБА_8 безпідставно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Так, суб`єктивна сторона даного злочину характеризується умислом, при якому винний усвідомлює, що спричиняє умисне середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно із ч.3 ст.337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 13 серпня 2021 року близько 23.30 год., знаходячись позаду приміщення Палацу культури м. Моршин, що розташований за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. І.Франка,52, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, однак, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, наніс ОСОБА_8 , яка сиділа на водійському сидінні автомобіля марки «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , один удар кулаком правої руки по кінцівці правої руки, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 закритий перелом 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням, який згідно висновку судово-медичної експертизи є тілесним ушкодженням середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 з необережності середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

До вказаних висновків, суд прийшов зважаючи на таке.

Так, в судовому засіданні встановлено і наведеного не оспорює сторона захисту, що обвинувачений умисно наносив удари потерпілому ОСОБА_7 в область обличчя, при цьому його умисел був спрямований саме на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ; вказані удари він наносив, стоячи біля автомобіля, при цьому потерпілий знаходився в салоні автомобіля, на пасажирському сидінні. При нанесенні чергового удару кулаком, в обличчя ОСОБА_7 , втрутилася потерпіла ОСОБА_8 , яка своєю рукою намагалася захистити ОСОБА_7 , прикриваючи в такий спосіб його обличчя, і саме в цей час, обвинувачений, намір якого був спрямований на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_7 , наніс удар по руці потерпілій ОСОБА_8 , при цьому заподіявши їй тілесне ушкодження у виді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що обвинувачений умисно спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням. В судовому засіданні не встановлено наявність умислу в обвинуваченого на спричинення цього тілесного ушкодження потерпілій. Навпаки, вказані фактичні обставини справи свідчать про те, що, наносячи удари кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений не передбачав настання суспільно-небезпечного наслідку своїх дій, тобто спричинення при цьому потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням, хоча повинен був і міг його передбачити. Суд зауважує, що в судовому засіданні і сама потерпіла ОСОБА_8 не заперечила того факту, що удар міг бути нанесений з необережності.
Отже, суд приходить до висновку, що зазначене тілесне ушкодження ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 з необережності. За таких обставин, дії обвинуваченого по епзоду заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 122 КК України на ст.128 КК України, як - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Висновки суду.
За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, встановлених в судовому засіданні, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінальних правопорушень та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ст.128 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:
факт умисного спричинення ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

факт спричинення ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_8 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.122 та за ст.128 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи вид і розмір основного покарання, суд виходить з таких міркувань.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі № 166/1065/18.)

У матеріалах зазначеного судового провадження стосовно ОСОБА_3 наявні дані на підтвердження того, що обвинувачений розкаявся у вчинених ним кримінальних правопорушеннях. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , хоча і частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_8 , однак він висловив жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки, а також готовність нести покарання, що свідчить про наявність критичної оцінки вчиненого та відповідно щирого каяття.

За таких обставин пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_3 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обтяжуючою вину обставиною, передбаченою ст.67 КК України по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.122 КК України суд визнає вчинення такого в стані алкогольного сп`яніння. Щодо обтяжуючої обставини, передбаченої ст.67 КК України по кримінальному правопорушенню, передбаченому ст.128 КК України, суд не визнає вчинення такого кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така ознака в провину ОСОБА_3 не поставлена.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 має задовільний стан здоров`я, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, працював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягався. Крім цього, з моменту вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений надавав матеріальну допомогу потерпілим в лікуванні від отриманих тілесних ушкоджень.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, форму вини, обстановку вчинення, особу обвинуваченого та стан його поведінки, обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.122 та ст. 128 КК України у виді громадських робіт та обмеження волі, на підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді обмеження волі, і при цьому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільні позови.
На досудовому розслідуванні потерпіла ОСОБА_8 подала позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_39 подав позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 .

31.01.2022 обвинуваченим ОСОБА_3 подано відзиви на позовні заяви потерпілих.

07.02.2022 потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_39 подано відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 08.02.2022 прийнято до розгляду по даному кримінальному провадженню цивільний позов ОСОБА_37 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Прийнято до розгляду по даному кримінальному провадженню цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
ОСОБА_7 в позовній заяві просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 18065,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 150000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що згідно висновку експерта №158 від 06.09.2021, ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження, а саме закритий відламковий перелом нижньої щелепи з права зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Завдана шкода полягає у самому факті нанесення тілесних ушкоджень з подальшими наслідками. Він внаслідок неправомірних дій відповідача пережив і продовжує переживати сильний стрес, відчуває постійний фізичний та душевний біль, нервові переживання, стривоженість та стрес. У нього часто проявляються емоційні спалахи, дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння йому шкоди страждає не лише він, але й його близькі та знайомі люди. Крім того, йому в майбутньому необхідно провести ще ряд операцій із щелепно лицьової хірургії. Протиправними діями відповідача його моральному здоров`ю спричинена значна шкода, оскільки його життя було перенасичене негативними емоціями та переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача він поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок, бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ та організацій, щоб належно захистити свої права.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, ОСОБА_3 вказує на те, що вимоги позивача являються безпідставними та необґрунтованими, крім того, останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Відповідач вказав, що заявляючи 01 жовтня 2021 року цивільний позов в кримінальному провадженні про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, ОСОБА_7 приховав від суду той факт, що 26 серпня 2021 року він відшкодував йому завдану шкоду. Факт відшкодування шкоди у розмірі 50000,00 грн, підтверджується відповідною розпискою написаною ним власноручно, копію якої долучено до даного відзиву, оригінал знаходиться у відповідача. Разом з цим, на картковий рахунок позивача ОСОБА_7 , який він особисто надав обвинуваченому було переведено грошові кошти в сумі 10800 (десять тисяч вісімсот) гривень зі своєї картки, в період з 14.08.2021 по 19.08.2021. Крім того, відповідач ОСОБА_3 18.08.2021 року особисто оплачував придбання хірургічних пластин для ОСОБА_7 на загальну суму 25200 (двадцять п`ять тисяч двісті) гривень. Позивач ОСОБА_7 в пред`явленому позові посилається на те, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , йому було спричинено матеріальну шкоду у сумі 18065 (вісімнадцять тисяч шісдесять п`ять) грн. Звертає увагу суду на те, що позивач, пред`явивши позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну на його думку матеріальну шкоду, не надав жодних належних та допустимих доказів в обгрунтування наявності такої шкоди та її розміру. Зокрема - долучаючи до позовної заяви копії квитанцій належним чином не завірених, більша частина з яких є нечитабельною, не зазначено, чи взагалі є оригінали квитанцій у позивача, серед долученого наявна копія квитанції яка датована квітнем місяцем 2021 року, долучено копії квитанцій які дублюються, в частині долучених копій квитанцій не зазначено жодного найменування товару і т. ін. Таким чином, позивач не обгрунтував заподіяну йому матеріальну шкоду, не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому матеріальної шкоди та відповідно розмір її компенсації, а тому позивачеві необхідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі. Разом з цим, позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з вимогами, в яких просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в сумі 150000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Із заявленим розміром моральної шкоди сторона захисту категорично не погоджується. Звертає увагу на той факт, що відповідачем було відшкодовано позивачу завдану шкоду й усі витрати на лікування потерпілого, що підтверджується відповідними документами, а тому й сам позов вважає безпідставним. В своєму позові ОСОБА_7 не вказує, який саме критерій оцінки розміру шкоди ним був обраний, від яких конкретних факторів залежить умовність встановлення розміру шкоди, наскільки дана умовність є значною та як від цього може бути зменшений чи збільшений розмір шкоди.
У відповіді на відзив, представник позивача адвокат ОСОБА_9 зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 завдано як матеріальну так і моральну шкоду, оскільки останній неодноразово звертався за медичною допомогою з діагнозом: закритий відламковий перелом нижньої щелепи справа зі зміщенням, а в період часу з 15 серпня 2021 року по 26 серпня 2021 року та з 03 вересня 2021 по 13 вересня 2021 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської ОКЛ відділення щелепно-лицевої хірургії, де поніс значні матеріальні витрати на лікування. Частину коштів на лікування в грошовому вимірі позивачу відшкодовано, про що останній написав розписку, однак, решту не відшкодованих витрат на лікування, які поніс позивач, ним було заявлено у позовній заяві в сумі - 18 065 грн. Позивачу заподіяна також і моральна шкода, оскільки останній зазнав фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме завдання йому тілесних ушкоджень, що призвело до тривалої втрати працездатності.
ОСОБА_8 у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 50000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що згідно висновку експерта №147 від 20.08.2021 ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Завдана шкода полягає у самому факті нанесення тілесних ушкоджень з подальшими наслідками. Вона внаслідок неправомірних дій відповідача пережила і продовжує переживати сильний стрес, так як тілесні ушкодження нанесені їй рідним сином. Вона постійно відчуває фізичний та душевний біль, нервові переживання, стривоженість та стрес. У неї часто проявляються емоційні спалахи, дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння їй шкоди страждає не лише вона, але й її близькі та знайомі люди. Внаслідок протиправних дій відповідача вона понесла значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок, бажань, які вона могла би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ та організацій, щоб належно захистити свої права. Крім того, вона втратила можливість працювати та заробляти собі на найнеобхідніші речі, які їй потрібні для нормального життя, оскільки, до спричиненої травми, підробляла на життя пошиттям та ремонтом одягу.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, ОСОБА_3 вказує на те, що вимоги позивача являються безпідставними та необґрунтованими, крім того, остання не надала суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Відповідно до матеріалів досудового розслідування, 13 серпня 2021 року, близько 23:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи позаду приміщення Палацу культури м. Моршин, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки по кінцівці правої руки, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням. З вищевикладеним формулюванням сторона захисту категорично не погоджується. Обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. Що стосується тілесного ушкодження наявного у ОСОБА_8 , зазначено, що жодного умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_3 не мав, ударів не наносив, а тілесне ушкодження виникло у позивача тоді, коли вона відмахуючись від ОСОБА_3 прикривала руками обличчя ОСОБА_7 , в той момент коли у обвинуваченого з ним загострився конфлікт. Позивачка в пред`явленому нею позові посилається на те, що внаслідок вищезазначеного інциденту, спричинена їй моральна шкода заключається в тому, що їй спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням та вона зазнала сильного нервового стресу, втратила можливість підробляти, однак не надала жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації в сумі, яка становить 50000,00 грн, а тому позивачу необхідно відмовити в задоволені вимог в повному обсязі.
У відповіді на відзив, представник позивача адвокат ОСОБА_9 зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_8 завдано як матеріальну так і моральну шкоду, оскільки остання неодноразово зверталася за медичною допомогою, а згодом знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Стрийська центральна районна лікарня» з 17 серпня 2021 року по 20 серпня 2021 року, де понесла значні матеріальні витрати на лікування. Оскільки у позивача не збереглися офіційні документи, які підтверджують витрати на лікування, з вимогою про стягнення матеріальної шкоди у позові вона не зверталася. Однак позивачу заподіяна також і моральна шкода, оскільки остання зазнала фізичного болю та душевних страждань, внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме завдання їй тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності (на той час підробляла). Тобто, внаслідок винних дій відповідача, було порушено її нормальні життєві зв`язки. Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовних заявах.

Обвинувачена та захисник позовні вимоги не визнали, з підстав, викладених у відзивах на позовні заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільних позовів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_3 , що стверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність шкоди заподіяння ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, потерпілій ОСОБА_8 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, які підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 та ст.128 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт спричинення ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, потерпілій ОСОБА_8 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ст.128 КК України.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження матеріальної шкоди в розмірі 18065,00 грн. позивачем надано копії фіскальних чеків про придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, які безпосередньо досліджено в судовому засіданні, а саме: чек від 17.08.2021 на суму 17,00 грн., чек від 15.08.2021 на суму 87,20 грн., чек від 23.08.2021 на суму 230,00 грн., чек від 16.08.2021 на суму 900,00 грн, чек від 16.08.2021 на суму 900,00 грн., чек від 17.08.2021 на суму 15,00 грн., чек від 17.08.2021 на суму 395,20 грн., чек від 19.08.2021 на суму 182,10 грн., чек від 20.08.2021 на суму 406,80 грн., чек від 18.08.2021 на суму 1008,20 грн., чек від 25.08.2021 на суму 113,00 грн., чек від 23.08.2021 на суму 94,20 грн., чек від 19.08.2021 на суму 220,00 грн., чек від 16.11.2021 на суму 55,00 грн., чек від 15.10.2021 на суму 180,00 грн., чек від 15.11.2021 на суму 222,90 грн., чек від 15.11.2021 на суму 13,50 грн., чек від 31.10.2021 на суму 103,00 грн., чек від 04.09.2021 на суму 178,00 грн., чек від 04.09.2021 на суму 292,90 грн., чек від 28.11.2021 на суму 148,60 грн., чек від 04.09.2021 на суму 280,80 грн., чек від 06.10.2021 на суму 740,10 грн., чек від 20.04.2021 на суму 1140,00 грн., чек від 06.09.2021 на суму 262,59 грн., чек від 06.09.2021 на суму 280,84 грн., чек від 07.09.2021 на суму 466,40 грн., чек від 23.09.2021 на суму 38,00 грн., чек від 24.09.2021 на суму 376,40 грн., чек від 04.09.2021 на суму 64,60 грн., чек від 25.09.2021 на суму 281,70 грн., чек від 25.09.2021 на суму 403,40 грн., чек від 11.09.2021 на суму 141,50 грн., чек від 06.09.2021 на суму 52,40 грн., чек від 24.09.2021 на суму 376,40 грн., чек від 06.09.2021 на суму 1115,80 грн., чек від 28.09.2021 на суму 226,10 грн., чек від 25.09.2021 на суму 442,40 грн., чек від 28.09.2021 на суму 367,70 грн. ,чек від 23.09.2021 на суму 314,20 грн., чек від 09.09.2021 на суму 653,70 грн., чек від 09.09.2021 на суму 662,70 грн. ,чек від 30.09.2021 на суму 224,87 грн., чек від 21.09.2021 на суму 1619,43 грн., що в своїй сукупності складає 16294 грн. 63 коп.

Одночасно сторонами не заперечується той факт, що потерпілий ОСОБА_7 двічі перебував на лікуванні у медичному закладі, а саме: з 15.08.2021 по 26.08.2021 та з 03.09.2021 по 13.09.2021. Сторонами також не заперечується той факт, що ОСОБА_7 , перебуваючи на лікуванні отримав від потерпілого грошову компенсацію в розмірі 50000,00 грн., зокрема кошти на придбання медикаментів в сумі 10000,00 грн.

При цьому суд зауважує, що до цивільного позову стороною позивача ОСОБА_7 не долучено жодного документу, який би підтверджував факт призначень медикаментів, які ним були придбані за межами строків перебування в медичних закладах.

Сторонами не оспорюється необхідність придбання цивільним позивачем медикаментів під час перебування в медичних закладах, однак така сума за період з 15.08.2021 по 26.08.2021 та з 03.09.2021 по 13.09.2021 складає 9397,33 грн., і така сума була відшкодована обвинуваченим потерпілому, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Доводи представника позивача адвоката ОСОБА_9 про те, що ці медикаменти були придбані потерпілим додатково, до призначеного лікування, і потерпілий додатково, окрім 10000 грн. витратив кошти на їх придбання, не підтверджуються жодними доказами у справі. Натомість ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердив, що придбавав медикаменти, за кошти, які йому на картковий рахунок перераховував обвинувачений, а коли той перестав перераховувати кошти, він покинув медичний заклад.

Щодо коштів в сумі 6897,30 грн. за придбання медикаментів у строки, за межами перебування потерпілого у медичному закладі, то такі відшкодуванню не підлягають, оскільки необхідність у придбанні таких, не доведена належними медичними документами, які б суд міг визнати допустимими доказами у справі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди, оскільки така добровільно відшкодована обвинуваченим під час досудового розслідування і підтверджується долученою до матеріалів кримінального провадження розпискою потерпілого, факт написання якої останній не заперечив в судовому засіданні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілим, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачає, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого ОСОБА_7 , оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, такі спричинили тривалий розлад здоров`я, що призвело до істотних змін в його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_7 , їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 50000, 00 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої ОСОБА_8 , оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, такі спричинили короткочасний розлад здоров`я, що призвело до істотних змін в її житті та негативно позначилося на її моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 слід стягнути 5000, 00 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

При цьому суд зауважує, що долучені представником потерпілої до матеріалів справи докази пошкодження транспортного засобу слугують підставою, за наявності відповідних документів для звернення до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди і не можуть слугувати підставою для відшкодування моральної шкоди. Суд зауважує, що в процесуальних документах, поданих на адресу суду позивач ОСОБА_8 не зазначала про пошкоджений транспортний засіб, вимогу про відшкодування шкоди у зв`язку з пошкодженням такого, не заявляла.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, позивачі зазнали моральних страждань через тривалий і короткочасний розлад здоров`я, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ці суми, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідають вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не можуть вважатися явно завищеними чи надмірними.

Інші процесуальні питання, які підлягають вирішенню судом.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.128 КК України, й призначити йому покарання:

за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 /одного/ року обмеження волі;

за ст.128 КК України у виді 240 /двохсот сорока годин/ громадських робіт.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 1 /одного / року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 50000 /п`ятдесят тисяч/ грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_37 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_37 5000 /п`ять тисяч/ грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_37 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисники - подати клопотання про помилування.

Головуючий суддя ОСОБА_1