Справа№751/4590/22
Провадження №1-кс/751/1205/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2022 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039 від 02.02.2021,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати повністю арешт, накладений на рахунок IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Клопотання мотивує тим, що 26.10.2022 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках АТ КБ «ПРИВАТБАНК» , МФО 305299 та грошові кошти, розміщені на банківських рахунках АТ «Універсал Банк» , МФО 322001. Зазначає, що згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_4 має рахунок НОМЕР_2 , на яку отримує зарплатні виплати. ОСОБА_4 на даний час перебуває на військовій службі. Внаслідок накладення арешту на всі рахунки останній не має змоги розпорядитись своєю заробітною платою, враховуючи ситуацію, яка склалась на фронті, йому необхідно купувати амуніцію, захисне спорядження, та робити інші виплати, вказаний рахунок не має ніякого відношення до протиправної діяльності та використовується виключно для отримання заробітної плати.

Адвокат та підозрюваний у судове засідання не з`явились, просять розглядати клопотання у їх відсутність.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Проти задоволенні клопотання категорично заперечує і просить відмовити.

Дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 02.02.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

20.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, санкція даної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.10.2022 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_3 ), а саме на: грошові кошти, розміщені на банківських рахунках АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1-Д, , МФО 305299, адреса для кореспонденції вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, м. Дніпро, 49094 чи його філій або відділень; грошові кошти, розміщені на банківських рахунках АТ «Універсал Банк» (МФО 322001, , м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19Б, 04114, Україна) чи його філій або відділень.

Із мотивувальної частини ухвали вбачається, що арешт на грошові кошти на рахунках у банківських установах було накладено у відповідності до ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно зокрема є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладено в тому числі на гроші у безготівковій формі, які знаходяться на банківських рахунках.

Згідно ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом відповідних положень, слідчий суддя вправі скасувати арешт тільки з підстав того, що арешт було накладено необґрунтовано або у подальшому у його застосуванні відпала потреба.

І хоча КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких слідчий суддя може встановити такі підстави, однак, логічне тлумачення відповідної норми надає підстави зробити висновок, що, перевіряючи наявність першої підстави, слідчий суддя повинен виходити з обставин, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання.

При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України), слідчий суддя виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження.

Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення Sargsyan v. Azerbaijan , n.220.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до довідки АТ КБ ПРИВАТБАНК від 28.10.2022 № J23OPNFAHHCI2M4R, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , станом на 28.10.2022 має в АТ КБ «ПриватБанк» карту НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути нарахована будь-яка виплата (переказ).

В ст. 48 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Це положення Основного Закону відтворює вимоги ст. 25 Загальної декларації прав людини щодо забезпечення високої якості життя на засадах соціальної справедливості, досягнення гідного життєвого рівня.

З огляду на викладене, оскільки за загальним правилом, визначеним ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливе лише тільки коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлося в клопотанні сторони обвинувачення, а накладений арешт є надмірним тягарем та перешкоджає реалізації підозрюваним та членами його родини гарантованих Конституцією України прав на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, та на достатній рівень життя, слідчий суддя доходить висновку, що арешт на банківський рахунок із цільовими виплатами - заробітною платою - слід скасувати.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Виходячи з фактичних даних, наявних у матеріалах судового провадження, враховуючи доведеність находження на банківський рахунок грошових коштів цільового призначення, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000039 від 02.02.2021 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.10.2022 на грошові кошти цільового призначення (заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога та інші соціальні виплати), розміщені на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала не оскаржується, заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий cуддя ОСОБА_1