Справа № 761/780/23
Провадження №1-кп/761/2368/2023
В И Р О К

іменем України

21 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 21 лютого 2022 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Брянка Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, засудженого 17 лютого 2023 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі АР Крим), області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - російська федерація) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року. Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол І), від 8 червня 1977 року до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12 серпня 1949 року, є формою збройного конфлікту.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка».

У квітні 2014 року на території Луганської області створено терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі якої з метою здійснення терористичних актів створені незаконні озброєні підрозділи.

Вказана терористична організація має конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичної організації покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- організація та проведення незаконних референдумів та виборів на територіях, підконтрольних «ЛНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення Луганської області щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії між лідерами «ЛНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам Антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичної організації покладаються такі обов`язки:

- систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні АТО та ООС;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку терористичної організації «ЛНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння і керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та ООС і забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ЛНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звана «Луганська народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

Однак, в порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організацій «ЛНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, 07.04.2014 на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України 13.04.2014 виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

При цьому, поняття терористичної організації визначено в статті 1 вищевказаного Закону, відповідно до якого терористична організація це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого проведено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, вказана організація «ЛНР» підпадає під зазначені ознаки терористичної організації, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу Про визнання РФ державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-УІІІ, Верховною Радою України визнано Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошеної організації «ЛНР» терористичною, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-УІІ, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму» схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VІІ, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄЄ, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VІІІ.

Отже, Верховною радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ЛНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Також, Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до п. «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27.01.1977 № ЕТSN90, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 15.05.2003 № ЕТSN90, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 № 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенція Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Вказана терористична організація «ЛНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку. У зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Луганської області та мають загальну координацію керівництва.

З метою виконання функцій підрозділу силового блоку «ЛНР» 07.10.2014 її самопроголошеним головою видано указ № 15, відповідно до якого, для захисту інтересів «ЛНР» та її громадян, створено воєнну структуру «Народна міліція «ЛНР», яка дислокується в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Луганської області та має загальну координацію та кураторів російської федерації.

Встановлено, що до складу «НМ «ЛНР» входять структурні підрозділи - «2 армійський корпус народної міліції «ЛНР»», який має у своєму складі батальйони, які у свою чергу поділяються на роти та окремі взводи та 2 батальйон військової частини НОМЕР_1 народної міліції «ЛНР»».

Незважаючи на вищевказані обставини, викликані збройною агресією російської федерації, ОСОБА_6 умисно вчинив кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки.

Так, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив дії спрямовані на участь у терористичній організації «ЛНР».

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України 09 квітня 2019 року, ОСОБА_2 , будучи достовірно обізнаним про злочинну діяльність «ЛНР», перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, а саме прибув до військкомату за адресою: м. Алчевськ. Луганської області, де з метою вступу до лав не передбаченого законом збройного формування «НМ «ЛНР» добровільно надав свої паспортні данні, свідоцтво про народження та атестат про освіту.

Після чого, ОСОБА_6 , 10 квітня 2019 року добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу не передбаченого законом збройного формування - 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», військової частини НОМЕР_1 , на посаду рядового стрілка та добровільно приступив до виконання службових обов`язків. Разом з тим отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

У жовтні 2020 року ОСОБА_7 було призначено на посаду командира 3 відділення 2 взводу 4 роти 2 батальйону 4 бригади 2 армійського корпусу народної міліції «JIHP» та присвоєно звання «сержант».

Згідно контракту ОСОБА_7 з не передбаченим законом збройним формуванням - 2 армійським корпусом народної міліції «JIHP» - військової частини НОМЕР_1 , в його посадові обов`язки рядового стрілка входило виконання наказів командирів, несення бойового чергування та караульної службу, а також несення чергування у їдальні та поверсі. Пізніше, в посадові обов`язки командира входив нагляд за особовим складом та чергування по роті і їдальні.

Під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України, 26.02.2022 ОСОБА_6 отримав команду від командира роти щодо виїзду до річки Сєверний Донець, де була надана команда про наступ на територію України. Після отриманого наказу ОСОБА_6 брав участь у бойових діях в різних містах Луганської області та відкривав вогонь із власної зброї по підрозділам Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений проти національної безпеки України та громадської безпеки, у період з 09 квітня 2019 року по 02 вересня 2022 року забезпечував виконання обов`язків військової служби у не передбаченому законом збройному формуванні «НМ «ЛНР» окупаційної адміністрації російської федерації, а саме:

- бути вірним військовій присязі, дотримуватися конституції і законів «ЛНР»;

- проходити військову службу по контракту в період установленим дійсним контрактом терміном в «НМ «ЛНР»;

- суворо і точно виконувати вимоги загальновійськових статутів;

- в період проходження військової служби по контракту добросовісно виконувати всі загальні, посадові і спеціальні завдання військовослужбовців і установлених законодавством і другими нормативно-правовими актами «ЛНР», виконувати вимоги військової присяги, законодавства про службу в «Народній міліції» і других нормативно-правових актів Луганської Народної Республіки;

- при скоєнні правопорушень, нести всі види юридичної відповідальності відповідно до законодавства Луганської Народної Республіки;

- дотримуватися військової дисципліни, виконувати накази, розпорядження і вимоги начальників;

- дотримуватися установленого порядку користування секретними документами і військовою технікою (апаратурою), зберігатй в таємниці відомості отримані у ході проходження військової служби.

Злочинну діяльність ОСОБА_7 припинено 02.09.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у селі Білогорівка Луганської області, шляхом взяття в полон.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014);

Крім того, у порушення вищенаведених актів національного та міжнародного законодавства, громадянин України ОСОБА_2 , приймав участь у складі терористичної організації «Луганська народна республіка».

09 квітня 2019 року, громадянин України ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Алчевськ. Луганської області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «Луганська народна республіка» та терористичних груп, які входять до її складу, є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно прийняв рішення щодо вступу до терористичної групи - «2 армійського корпусу національної міліції «ЛНР» терористичної організації «Луганська народна республіка» - військова частина НОМЕР_1 , на посаду рядового стрілка, а згодом командира 3 відділення 2 взводу 4 роти 2 батальйону 4 бригади 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», з метою безпосередньої участі в злочинній діяльності вказаної терористичної організації, направленої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема, шляхом застосування збройної сили проти Збройних сил України та інших військових формувань, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Вступаючи до терористичної групи «2 армійського корпусу національної міліції «ЛНР» терористичної організації «Луганська народна республіка» - військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_6 був достовірно обізнаним, що вона має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими досудовим розслідуванням особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяних у проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей України та ставлять перед собою специфічні завдання, а саме утримання території окремих районів Луганської області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Луганської області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Луганської області так званих «блокпостів» для здійснення збройного опору Збройним Силам України й іншим військовим формуванням України) та мають для цього відповідні матеріальні засоби, а саме: вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (патрони) та військову техніку.

Так, з метою реалізації даного злочинного умислу 09 квітня 2019 року, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на участь у терористичній організації «ЛНР», прибув до військкомату за адресою: АДРЕСА_1 , де з метою вступу до лав не передбаченого законом збройного формування «НМ «ЛНР» добровільно надав свої паспортні данні, свідоцтво про народження та атестат про освіту.

Після чого, ОСОБА_6 , 10 квітня 2019 року добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу не передбаченого законом збройного формування - 3 відділення 2 взвод 4 роти 2 батальйону 4 бригади 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», військової частини НОМЕР_1 , на посаду рядового стрілка та добровільно приступив до виконання службових обов`язків. Разом з тим отримав вогнепальну зброю «автомат Калашникова», боєприпаси до неї та військову екіпіровку.

У жовтні 2020 року ОСОБА_7 було назначено на посаду командира 3 відділення 2 взводу 4 роти 2 батальйону 4 бригади 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР» та присвоєно звання «сержант».

Згідно контракту ОСОБА_7 з не передбаченим законом збройним формуванням - 2 армійським корпусом народної міліції «ЛНР» - військової частини НОМЕР_1 , в його посадові обов`язки рядового стрілка входило виконання наказів командирів, несення бойового чергування та караульної службу, а також несення чергування у їдальні та поверсі. Пізніше, в посадові обов`язки командира входив нагляд за особовим складом та чергування по роті і їдальні.

Під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України, 26.02.2022 ОСОБА_8 отримав команду від командира роти щодо виїзду до річки Сєверний Донець, де була надана команда про наступ на територію України. Після отриманого наказу ОСОБА_6 брав участь у бойових діях в різних містах Луганської області та відкривав вогонь із власної зброї по підрозділам Збройних Сил України.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , у період з 09.04.2019 до 02.09.2022, діючи на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, на посаді командира 3 відділення 2 взводу 4 роти 2 батальйону 4 бригади 2 армійського корпусу народної міліції «JIHP», виконував бойові завдання пов`язані із військовим захопленням території України.

Так, громадянин України ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, в складі не передбаченого законом збройного формування «2 армійського корпусу» терористичної організації «Луганська народна республіка», у складі 2 батальйону, 2 роти, 2 взводу народної міліції «ЛНР», у період з 09.04.2022 по 02.09.2022, перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Луганської області, з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, з закріпленою зброєю - АК-74 з магазинами у кількості чотири штуки з ЗО патронами в кожному та модернізованим кулеметом Калашникова з боєкомплектом у кількості 100 патронів калібру 7.62 мм., здійснював забезпечення «2 армійського корпусу» терористичної організації «Луганська народна республіка», у складі у складі НОМЕР_2 батальйону, 2 роти, 2 взводу народної міліції «ЛНР», а саме облаштовував оборонні позиції на територіях, які були захоплені збройними силами російської федерації під час повномасштабного вторгнення та здійснював протидію Збройним Силам України.

Злочинну діяльність ОСОБА_7 припинено 02.09.2022 військовослужбовцями Збройних Сил України у в селі Білогорівка Луганської області шляхом взяття в полон.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підозрюється в участі у терористичній організації, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного так, як зазначено в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_2 пояснив, що 10.04.2019 року вступив на службу до «нм лнр» по контракту. 23.02.2022 року отримав зброю, екіпіровку, виїхав на полігон, де пробув до 26.02.2022 року. Після цього його направили в бік річки Сіверський Донець, де він з підрозділом перейшов річку та зайняв позиції ЗС України, після цього вони продовжили наступ і протягом року переміщувались по різним населеним пунктам Луганщини. Зазначав, що 10 квітня 2022 року отримав контузію і лікувався до 3 травня, після відновлення продовжив свою злочинну діяльність. ОСОБА_2 суду також розповів, що 02 вересня 2022 року його було захоплено в полон представниками ЗС України, в цей момент він мав при собі автомат Калашникова, кулемет Калашникова, РПГ-7, крім того в його підроздулі була БМП. Під час допиту в суді обвинувачений визнав, що під час війни стріляв в бік військовослужбовців ЗСУ, та пояснив, що навіть розуміючи, що «нм лнр» є непередбаченим збройним формуванням, уклав із нею контракт, оскільки не було іншої роботи в регіоні. Вказав, що спочатку заробітня плата становила 15-20 тисяч рублів, однак у 2022 році зросла до 92 тисяч російських рублів на місяць.

Обвинувачений ОСОБА_2 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3 КК України, винним визнав себе повністю. Пояснив, що до збройних формувань т.зв. «лнр» вступив через фінансові труднощі, отримував за свою службу грошове забезпечення. В суді розкаявся у тому, що зрадив Батьківщину та приймав участь у терористичній організації.

Показання обвинуваченого ОСОБА_2 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які викладені в обвинувальному акті. Суд такі показання вважає логічними, послідовними і правдивими, наданими останнім добровільно. Крім того, суд враховує, що така позиція обвинуваченого була сталою протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, під час якого ОСОБА_2 послідовно визнав свою вину та висловлював жаль з приводу такого вчинку.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_2 .

Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка військовополеного ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 02.09.2022 року його підрозділ так званої «нм лнр», що складався з чотирьох осіб та їх командира з позивним « ОСОБА_10 ». Вказав, що на позицію їх підрозділ прибув 01.09.2022 року, а самого «ОСОБА_10» він знавав не більше трьох днів. Наступного дня 02.09.2022 їх усіх, під час перебування на позиціях, захопили у полон бійці ЗСУ.

Під час допиту свідка, обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що він мав позивний « ОСОБА_10 », а також вказав, що показання свідка відповідають фактичним обставинам провадження.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується наступними доказами, безпосередньо та детально дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Брянка, Луганської області, є громадянином України;

- даними паспорту «громадянина лнр» серії НОМЕР_4 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Брянка, Луганської області, «є громадянином луганської народної республіки»;

- даними з матеріалів особової справи військовополоненого ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 , який мав звання сержанта і перебував на посаді командира відділення 4ої бригади 2-го мотострілецького батальйону, потрапив до полону 02.09.2022 року біля населеного пункту Білогорівка в Луганській області, під час потрапляння в полон перебував у форменному одязі.

Так, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Коробов проти України» (Заява № 39358/03) наголошує на тому, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може виплавати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, суд, розглянувши справу відповідно до положень ст. 337 КПК України, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та вимогами найвищих стандартів доказування, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч.1 ст.258-3 КК України, а саме: у вчиненні державної зради - діяння, умисно скоєного громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України у формі переходу на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту та в участі у терористичній організації.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України ОСОБА_2 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України та особливо тяжкий злочини проти громадської безпеки. При цьому судом враховується, що ОСОБА_2 , будучи громадянином України за народженням, маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи зобов`язаним здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в порушення зазначених зобов`язань здійснив державну зраду, а саме вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, свідомо уклавши контракт про проходження військової служби у так званій «народній міліції лнр» задля покращення свого матеріального становища, проходив військову службу як за контрактом так і за мобілізацією у «нм» «лнр», при цьому ОСОБА_2 вступивши до терористичної організації «лнр», брав активну участь у її діяльності. Наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_2 злочинів.

Також при призначенні покарання судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, стан його здоров`я.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину та підвищеної суспільної небезпеки скоєного, особи обвинуваченого, наявності однієї обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3, з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та не знаходить підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України при призначенні покарання.

Так, враховуючи відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, тієї обставини, що останній вчинив кримінальні правопорушення, які складають сукупність особливо тяжких злочинів, зокрема і проти основ національної безпеки України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Також, враховуючи, що звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) можливе лише у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, у даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень ст. 75 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України покарання ОСОБА_2 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, судом встановлено, що 17 лютого 2023 року ОСОБА_2 був засуджений Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинені ОСОБА_2 до постановлення вироку Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області від 17.02.2023, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2023, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Відомості про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого суду не надано, із клопотаннями про його застосуванням сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014), ч. 1 ст. 258-3 КК України, і призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 07.10.2014) - 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого;

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого;

Згідно положень ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2023, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_2 призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією усього майна, яке є у власності засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дати ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні, зарахувавши на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України у строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення відповідно до вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2023 - з 02 вересня 2022 по дату ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні із розрахунку день за день.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1