Справа №591/4343/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/455/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

07 листопада 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4343/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.09.2022 про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді шляхом додаткового визначення його підзахисному відповідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК застави в розмірі двадцяти розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52000 грн та передбачених ст. 194 КПК обов`язків і наслідків їх невиконання, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів обґрунтованості підозри, існування ризиків, зазначених в клопотанні, а також не наведено мотивів незастосування альтернативного запобіжного заходу. Висновком експертів Володимиро-Волинської психіатричної лікарні від 04.04.2022 ОСОБА_9 визнаний обмежено придатним до військової служби, що перешкоджає належним чином виконувати функції військовослужбовця, крім цього останній не отримував обмундирування, коштів за проходження військової служби, будь-які товарно-матеріальні цінності під звіт, договір про матеріальну відповідальність з ним також не укладався, тому слідчий суддя безпідставно застосував ст. 176, 183 КПК в новій редакції, які також не містять імперативної заборони застосування запобіжного заходу у виді застави.

22.09.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, звернувся старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК.

13.07.2022 за № 0000069 та 01.08.2022 за № 0000115 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК, які постановою прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 20.09.2022 об`єднані в одне провадження за № 000069.

21.09.2022 ОСОБА_9 вручене повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 407 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи положення ч. 7 ст. 176, абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.09.2022 відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.11.2022. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому, враховуючи ч. 7 ст. 176 КПК, є підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обставин для визначення альтернативного запобіжного заходу застави, не встановив.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_9 (кожного окремо) надійшли письмові клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд кримінального провадження у відсутність сторін, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частино першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, а згідно ч. 7 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів провадження, четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000069 від 13.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, за фактом самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини та не з`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану військовослужбовцем ОСОБА_9 .

21.09.2022 ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК та в цей же день вручене письмове повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 407 КК за фактом нез`явлення на службу в умовах воєнного стану без поважних причин.

22.09.2022 старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного заходу у виді застави, яке ухвалою слідчого судді цього суду від 23.09.2022 було задоволено.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, здійснивши розгляд клопотання старшого слідчого дійшов правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_9 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував старший слідчий у своєму клопотанні, а також відсутність об`єктивних обставин, які б вказували на можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави. При цьому ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, існують реальні ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні військовослужбовців цієї частини, з якими проходив службу, вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також обставини його вчинення підвищують ризик того, що ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , зокрема, що він після завершення проходження військово-лікарської комісії протягом тривалого часу за відсутності поважних причин та відповідного дозволу командування не з`являвся до військової частини, в якій проходить службу, не повідомляв про своє місцезнаходження і був затриманий в порядку ст. 208 КПК за місцем свого мешкання в м. Київ.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_10 з приводу того, що слідчий суддя безпідставно застосував до його підзахисного ч. 7 ст. 176 КПК в новій редакції, то такі не заслуговують на увагу, оскільки на момент розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою діяла остання редакція ч. 7 ст. 176 КПК, якою унормовано обрання запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК, в умовах воєнного стану, яка, враховуючи положення ст. 5 КПК і підлягала застосуванню.

Як вірно зазначив слідчий суддя, неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 у виді застави відповідно ч. 4 ст. 183 КПК, пов`язана з конкретними обставинами вчиненого правопорушення та поведінкою ОСОБА_9 , який намагався перетнути державний кордон, що не було спростовано стороною захисту під час розгляду клопотання слідчого, не наведено таких і в апеляційній скарзі захисника.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим приходить висновку про залишення судового рішення без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.09.2022 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4