Справа № 357/2062/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ДПТНЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу» в особі соціального педагога ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників адвокатів ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження № 0000776, яке внесене до ЄРДР 16 березня 2019 року, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, учня першого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, учня другого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, учня дев`ятого класу ЗОШ 1-3 ступеню с.Фурси, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 07 лютого 2023 року засуджений за ч.4 ст.185 КК України Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до п`яти років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, учня другого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , 03 грудня 2021 року засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до чотирьох років двох місяців позбавлення волі,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_16 ,

потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

законні представники обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ДПТНЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу» в особі соціального педагога ОСОБА_8 ,

обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисники адвокати ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представники сектору ювенальної поліції ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

представник Фурсівської служби у справах дітей ОСОБА_27 ,

установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У нічний час в липні 2018 року, точного часу та дати досудовим слідством не встановлено, неповнолітній ОСОБА_9 , умисно, таємно від оточуючих, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження (вибиття) металопластикового вікна, незаконно проник до підвального приміщені, розташованого в будинку АДРЕСА_4 , звідки викрав надувний гумовий човен марки «Колібрі» К-260Т, що належить ОСОБА_18 , вартістю 2 369 гривень, чим заподіяв останньому майнової шкоди на вище вказану суму.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме: продав наглядно знайомому.

Крім того, 25 серпня 2018 року, ОСОБА_9 , таємно від оточуючих, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення до автомобіля марки «Форд Транзит», що розташований по вул.Чкалова 12, м.Біла Церква, Київської області, звідки із багажного відділення викрав велосипед марки «CycloneSLX», що належить ОСОБА_23 , вартістю 14 347, 54 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме: здав викрадений велосипед до ломбарду ПТ «Найкращий ломбард», який розташований за адресою: Київська область м.Біла Церква бул.Олександрійський 76.

Крім того, 14 вересня 2018 року у невстановлений досудовим слідством час, неповнолітній ОСОБА_9 , таємно від оточуючих, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, зайшов до подвір`я будинку АДРЕСА_5 , де знаходився мопед марки «Delta»вартістю 2 587,50 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_21 , викотивши його за межі подвір`я та з`єднавши проводи привів двигун у дію. Після цього,сівши на даний мопед ОСОБА_9 проїхав на ньому до місця свого проживання,чим заподіяв потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім того, 19 вересня 2018 року близько 22 години, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою із своїм неповнолітнім братом ОСОБА_10 , повторно, таємно від оточуючих, керуючись тим, що їхні дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшли до під`їзду будинку АДРЕСА_4 , звідки викрали велосипед марки «Author», що належить ОСОБА_28 , вартістю 2 875 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Після чого, неповнолітні з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, а саме здали викрадений велосипед до ломбарду ПТ «Найкращий ломбард», який розташований за адресою: Київська область м.Біла Церква бул. Олександрійський 76.

Крім того, 19 вересня 2018 року близько 22 години, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою із своїм неповнолітнім братом ОСОБА_10 , повторно, таємно від оточуючих, керуючись тим, що їхні дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшли до під`їзду будинку АДРЕСА_4 , звідки викрали велосипед марки «Gudereit», що належить ОСОБА_18 , вартістю 5 166 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Після чого, неповнолітні з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, а саме: залишили у власному користуванні.

Крім того, 19 вересня 2018 року близько 01 години, неповнолітній ОСОБА_9 , таємно від оточуючих, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою ключів, які він забрав із будинку, проник до гаражного приміщення, що розташоване на території домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки викрав чоловічі кросівки чорного кольору марки «Sprandi»вартістю 533 гривень, бензопилою марки «Бензопила StihlMS 180» вартістю 2 175,54 гривень, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2 708,54 гривні.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме залишив у власному користуванні.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_9 , 16 березня 2019 року близько 04 години 30 хвилин, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, користуючись тим, що їхні дії залишаються непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження (вибиття) металопластикового вікна, незаконно проникли до підвального приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_4 , з метою крадіжки велосипеду марки «Турист», що належить ОСОБА_18 ,, вартістю 1 625 гривень.

Неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, намагались викрасти вказаний велосипед, вилізши з ним через вікно, через яке потрапили до даного підвального приміщення.

Однак, злочин неповнолітні ОСОБА_9 із неповнолітнім ОСОБА_11 не довели до кінця з причин, які не залежали від їхньої волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були помічені власником вказаного велосипеда та працівниками поліції.

Крім того, 13 квітня 2019 року близько 03 години, неповнолітній ОСОБА_9 повторно, таємно від оточуючих, за попередньою змовою із своїм неповнолітнім ОСОБА_11 та неповнолітнім ОСОБА_12 , перебкваючи поблизу буд.№ 22 вул.Горіхова в с.Фурси Білоцерківського району Київської області, маючи умисел незаконно заволодіти транспортним засобом, діючи умисно, з метою покататися, відкотили шляхом штовхання, незаконно заволоділи автомобілем марки ВАЗ 2103, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 , який вподальшому не завівши, залишили поблизу буд. АДРЕСА_6 .

Крім того, 20 жовтня 2019 року близько 14 години ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу буд. № 29 по вул.Пушкінська м.Біла Церква Київської області спільно з потерпілим ОСОБА_17 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою ОСОБА_17 під приводом перегляду його мобільного телефону марки «MEIZU» М6 Т синього кольору вартістю 2 033 гривні, звернувся до останнього з проханням скористатися телефоном, а саме прослухати музику не маючи при цьому наміру його повертати.

Потерпілий ОСОБА_17 , добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_12 , надав мобільний телефон, яким ОСОБА_12 незаконно заволодів.

Після цього, ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди на загальну суму 2 033 гривні.

Крім того, 28 жовтня 2019 року близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу буд. №25-а по вул.Водопійна м.Біла Церква Київської області, знаходячись поряд із потерпілим ОСОБА_24 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, під приводом телефонного дзвінка, звернувся до останнього з проханням скористатись мобільним телефоном. Потерпілий ОСОБА_24 ,добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_12 , надав йому мобільний телефон.

В подальшому ОСОБА_12 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_24 , не реагуючи на вимогу останнього повернути мобільний телефон, почав тікати від нього.

Після цього, ОСОБА_12 зник з місця вчинення злочину, відкрито заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung»модель «GalaxyJ5» чорного кольору вартістю 1 500 гривень, належний ОСОБА_24 , та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 :

за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),поєднане із проникненням у інше приміщення;

за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище;

за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб;

за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення;

за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_11 :

за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в інше приміщення;

за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 :

за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб;

за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_12 :

за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайсто);

за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалися, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_29 , який визнав, що вчинив злочини, передбаченіч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати, зазначив, що шкода відшкодована не в повному обсязі: шляхом повернення наявного майна та часткового відшкодування грошовими коштами законним представником ОСОБА_7 .

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_10 який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати, що шкода відшкодована не в повному обсязі: шляхом повернення наявного майна та часткового відшкодування грошовими коштами законним представником ОСОБА_7 .

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_11 який визнав, що вчинив злочини, передбаченіч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_12 який визнав, що вчинив злочини, передбаченіч.2 ст.289, ч.1 ст.190, ч.2 ст.186 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди).

Виходячи з матеріалів справи, законним представником обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_7 , було частково відшкодовано матеріальну шкоду, шляхом надання потерпілим на загальну суму 9 000 гривень, що підтверджується долученими стороною захисту документами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди).

Виходячи з матеріалів справи, законним представником обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_7 , було частково відшкодовано матеріальну шкоду, шляхом надання потерпілим на загальну суму 9 000 гривень, що підтверджується долученими стороною захисту документами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Згідно із ч. 1 ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Згідно із ч. 1 ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України, часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене: ч. 3 ст.185 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років; ч. 2 ст. 289 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої; ч. 2 ст. 185КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк; ч. 1 ст. 190 КК України є проступком, вчинення якого карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років; ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином вчинення якого карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, з огляду на установлені дані про особу ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на час вчинення злочинів був учнем першого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей» де мав посередню характеристику, на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставин не перебував, має статус дитини позбавленої батьківського піклування і виховується в родині опікуна (бабусі ОСОБА_7 ), мав задовільні умови проживання, був забезпеченим усім необхідним, умовами для розвитку,перебуває на військовому обліку призовників у Білоцерківському ОМВК з 16 січня 2019 року, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, часткове відшкодування шкоди потерпілим,а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеній у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, неможливе без його ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання:за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_10 злочинів, обставин їх вчинення, з огляду на установлені дані про особу ОСОБА_10 , який 07 лютого 2023 року засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до п`яти років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, на час вчинення злочинів був учнем дев`ятого класу ЗОШ 1-3 ступеню, за місцем навчання характеризується негативно, має статус дитини позбавленої батьківського піклування і виховується в родині опікуна (бабусі ОСОБА_7 ), мав задовільні умови проживання, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, на обліку у центрі надання соціальних послуг не перебуває, не перебуває на військовому обліку призовників, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, часткове відшкодування шкоди потерпілим, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеній у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, неможливе без його ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Суд вважає, що на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 необхідно визначити остаточне покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року, у виді п`яти років позбавлення волі.

Суд взяв до уваги доводи захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 про часткове відшкодування шкоди потерпілим, оскільки це підтверджується наявними у справі розписками потерпілих, та зараховано судом до пом`якшуючих покарання обставин.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_11 злочинів, обставини їх вчинення, з огляду на установлені дані про особу ОСОБА_11 , який раніше не судимий, на час вчинення злочинів був учнем другого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», має багатодітна, перебуває на обліку у Фурсівській селищній раді, як сім`я в складних життєвих обставинах, мав задовільні умови проживання, був забезпеченим усім необхідним, умовами для розвитку, не перебуває на військовому обліку призовників, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеній у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, неможливе без його ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання: за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_11 скоїв менше епізодів злочинів, ніж ОСОБА_9 , а тому наявні підстави зменшити йому іспитовий строк до мінімального, оскільки покарання як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 Кримінального процесуального кодексу, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

В свою чергу, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_12 злочинів, обставин їх вчинення, з огляду на установлені дані про особу ОСОБА_12 , який 03грудня 2021 року засуджений за ч.1 ст.185,ч.2 ст.185, ч.1 ст.28 ч.2 ст.185, ст.70 КК України Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до чотирьох років двох місяців позбавлення волі, на час вчинення злочинів був учнем другого курсу ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», за місцем навчання характеризується негативно, перебував на первинному обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей,у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання визначеній у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, неможливе без його ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання: за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 120 годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до правових висновків, щодо застосування норм права, які містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року, у справі № 199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбаченихст. 70 КК Українипринципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вважає, що на підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання, ОСОБА_12 необхідно визначити остаточне покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року, у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волібез конфіскації майна.

За правилами, передбаченими в ст.72 КК України, в строк покарання за даним вироком необхідно зарахувати ОСОБА_12 строк відбутого ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року, як про це вказано у вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно із ч. 1 ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із ч. 3 ст. 104 КК України, іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Суд вважає, що зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_9 , який кримінальні правопорушення вчинив вперше, наявні характеризуючи дані про його особу, суд вважає, що ОСОБА_9 належить звільнити від відбування покарання, на підставі ч. 1 ст. 75, ч. 2 ст. 104 КК України, з іспитовим строком два роки і покладенням обов`язків передбачених ч. 1 п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_10 , який кримінальні правопорушення вчинив не вперше, наявні характеризуючи дані про його особу, суд вважає, що ОСОБА_10 належить звільнити від відбування покарання, на підставі ч. 1 ст. 75, ч. 2 ст. 104 КК України, з іспитовим строком два роки і покладенням обов`язків передбачених ч. 1 п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_11 , який кримінальне правопорушення вчинив вперше, наявні характеризуючи дані про його особу, зміст доповіді органу з питань пробації, суд вважає, що ОСОБА_11 належить звільнити від відбування покарання, на підставі ч. 1 ст. 75, ч. 2 ст. 104 КК України, з іспитовим строком два роки і покладенням обов`язків передбачених ч. 1 п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження…

Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 28 жовтня 2019 року, мобільний телефон марки «Meizu»М6Т синього кольору, визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його слід вважати повернутим власнику, згідно із розпискою без дати.

Згідно із постановою про визнання речовими доказами від 05 листопада 2018 року, музичну колонку, кросівки чоловічі, визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх слід вважати повернутими власнику, згідно із розпискою від 05 листопада 2018 року.

Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 16 березня 2019 року, велосипед марки «Турист», визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його слід вважати повернутим власнику, згідно із розпискою від 16 березня 2019 року.

Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 08 травня 2019 року, гумовий надувний човен марки «Колібрі К -260Т», визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його слід вважати повернутим власнику, згідно із розпискою від 08 травня 2019 року.

Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 13 квітня 2019 року, автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, його слід вважати повернутим власнику, згідно із розпискою від 13 квітня 2019 року.

Згідно із постановою про визнання речовим доказом від 22травня 2019 року, сліди папілярних ліній (пакет № 0022572, № 0022571), визнано речовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх слід знищити.

Згідно із довідкою провитрати на проведення експертизи № 17-1/711 від 16 травня 2019 року, витрати на залучення експерта становлять 1570,10 грн.

Згідно із довідкою провитрати на проведення експертизи № 13-3/247 від 10 червня 2019 року, витрати на залучення експерта становлять 942,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в дохід держави у рівних частках, по 837,39грн. з кожного.

Згідно ст. 331 КПК України, клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду не надавалося.

Керуючись ст. 100, 314, 373, 392, 394-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,винуватим та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

зач.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 75, ст. 104 КК України, звільнити ОСОБА_9 відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_9 строк тривалістю два роки та зобов`язати його виконувати обов`язки передбачені ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_9 із 27лютого 2023 року.

Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_10 уостаточне покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07лютого 2023 року, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75, ст. 104 КК України, звільнити ОСОБА_10 відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_10 строк тривалістю два роки та зобов`язати його виконувати обов`язки передбачені ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_30 із 27лютого 2023 року.

Визнати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 75, ст. 104 КК України, звільнити ОСОБА_11 відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_11 строк тривалістю два роки та зобов`язати його виконувати обов`язки передбачені ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_11 із 27лютого 2023 року.

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винуватим та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;

за ч.1 ст.190 КК України у виді 120 годин громадських робіт;

за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання, визначити ОСОБА_12 покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03грудня 2021 року, у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волібез конфіскації майна.

За правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, в строк покарання за даним вироком необхідно зарахувати ОСОБА_12 строк відбутого ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року, як про це вказано у вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03грудня 2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_9 користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 837,39 грн.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 837,39грн.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 837,39грн.

Речові докази:

музичну колонку, кросівки чоловічі - вважати повернутими ОСОБА_31 ;

мобільний телефон марки «Meizu» М6Т синього кольору - вважати повернутим ОСОБА_32 ;

велосипед марки «Турист», гумовий надувний човен марки «Колібрі К -260Т» - вважати повернутими власнику ОСОБА_18 ;

автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору - вважати повернутими власнику ОСОБА_19 ;

сліди папілярних ліній (пакет № 0022572, № 0022571) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області