Справа № 215/6049/21
УХВАЛА

13 січня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000196 (обєднане) про обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 357, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому , посилаючись на тяжкість і значну кількість злочинів, які мають корисливий характер і вчинені з застосуванням насильства, сувору міру покарання, враховуючи негативні характеризуючі дані і репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, порушення умов застосованого раніше домашнього арешту, оскільки слід завершити судовий розгляд, з метою недопущення настання ризиків ухилення від суду, впливу на недопитаних свідків з метою зміни ними наданих раніше показів, продовження злочинної діяльності

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт

Захисник також заперечував щодо клопотання прокурора .

Заслухавши сторін, суд дійшов таких висновків.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 177 КПК).

Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою та розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд виходить з такого.

Так ОСОБА_4 як і раніше обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, поєднаних із застосуванням насильства, вчинених під час іспитового строку, за які законом передбачено максимальне покарання до десяти років позбавлення волі, щодо нього раніше судом було застосовано менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, таким чином він може ухилитися від явки до суду з метою уникнення від можливого суворого покарання. При цьому ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на цей час обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, не має постійного джерела доходів, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про ризик продовжити злочинну діяльність з метою відшукання коштів для існування.

Отже, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними . Відтак суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашній арешт, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Доводи сторони обвинуваченого і захисника є неспроможніми і недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідків і самого обвинуваченого, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ч.3 ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 13 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з моменту проголошення .

Суддя:

СУДДЯ