ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 687/110/20

Провадження № 11-кп/4820/766/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, спільну апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кутківці Чемеровецького району Хмельницької області та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючу, розлучену, раніше судиму:

-11.10.2018 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, невідбута частина покарання становить 138 годин громадських робіт,

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено їй покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11.10.2018 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) місяців 10 (десяти) днів арешту.

Строк відбуття покарання рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Як установлено судом першої інстанції, вироком Чемеровецького районного суду від 11.10.2018 року, залишеного без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16.10.2019 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт.

30.10.2019 року ОСОБА_6 поставлено на обліку в Чемеровецькому районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області як особу, засуджену до громадських робіт.

30.10.2019 року та 07.11.2019 року провідним інспектором Чемеровецького РС філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області поштовим зв`язком за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 направлено письмові виклики засудженій про з`явлення до Чемеровецького РС філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, з метою ознайомлення її з умовами відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. На дані виклики ОСОБА_6 , в порушення ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, якою встановлено обов`язок засудженої особи з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, умисно без поважних причин не з`явилася.

Враховуючи не з`явлення за викликами засудженої ОСОБА_6 , 21.11.2019 року працівниками Чемеровецького РС філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Цього ж дня близько 10 год. 00 хв,. при їх зустрічі із засудженою, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання за вище вказаною адресою, в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, умисно, категорично відмовилася від підписання документів, що стосуються роз`яснення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт без поважних причин та категорично відмовилася від виконання призначеного їй вироком суду покарання.

Таким чином, засуджена до покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 , грубо порушила обов`язки, встановлені ст.37 КВК України, підпунктом 1 пункту 3 розділу VII «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.01.2019 року №272/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2019 за №120/33091 щодо сумлінного ставлення до праці, обов`язку працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, діючи з прямим умислом, спрямованим на ухилення від відбування, призначеного їй покарання, без поважних причин не відпрацювала призначені їй судом 150 годин громадських робіт, що полягає у невиконані ОСОБА_6 встановлених обов`язків відбування покарання, нез`явленні за викликом до уповноваженого органу з питань пробації та невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без на громадські роботи без поважних причин.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити та призначити їй менш суворе покарання. Уважають, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин і що вона немає змоги, на такий значний період часу (2 місяці 10 днів), залишити без щоденного догляду свою матір, яка потребує постійного безперервного піклування та догляду.

Апелянти звертають увагу на те, що ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як фізична особа, яка надає соціальні послуги матері інваліду першої групи ОСОБА_12 , яка потребує стороннього догляду відповідно до постанови КМУ від 29.04.2004 року №558, що підтверджується довідкою сімейного лікаря із зазначенням остаточного діагнозу.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 змінити та звільнити її від кримінальної відповідальності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Зазначає, що на момент розгляду даного провадження, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 не набрав законної сили, але, разом з тим, закінчився строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час судового розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, незалежно від того, на якій стадії судового розгляду воно заявлене.

Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мала місце 21 листопада 2019 року, на даний час минуло більше трьох років з дня його вчинення.

Відповідно до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, відноситься до кримінальних проступків, у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок місцевого суду не набрав законної сили.

У ході апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 підтримала апеляційні вимоги, дала згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків його закриття, з цих підстав, і, перед вирішенням даного клопотання, колегією суддів була з`ясована думка всіх учасників провадження, у т.ч. і прокурора, який не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже щодо ОСОБА_6 , за наявності її згоди, слід застосувати вимоги п.2 ч.1 ст. 49 КК України та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

За наведених підстав, вирок суду, відповідно до положень ст..417 КПК України, підлягає скасуванню, а не зміні, на що посилається сторона захисту, із закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Спільну апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за ч.2 ст.389 КК України щодо ОСОБА_6 закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 Кулеша ОСОБА_13 Смірнова ОСОБА_14