Номер провадження: 11-кп/813/631/23
Справа № 494/1667/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року Одеський апеляційний суд у складі :

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000161 за апеляційною скаргою прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 листопада 2022 року про повернення обвинувального акта прокурору стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000161 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що зазначені у клопотанні доводи обвинуваченого в розумінні Закону, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст. 291 КПК України. У ньому повно та послідовно викладені фактичні обставини інкримінованого діяння щодо обвинуваченого, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація цього діяння.

Суд вказав, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_8 , зокрема щодо ненабуття ним статусу підозрюваного вирішуються безпосередньо при дослідженні доказів і не можуть бути предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні при вирішенні питання про відповідність обвинувального акту вимогам закону, і з цих підстав обвинувальний акт не може бути повернений прокурору.

Разом із тим суд зазначив , що застосовуючи принцип презумпції невинуватості, вважає за необхідне відступити від процесуально-законодавчих норм та повернути обвинувальний акт прокурору, надавши обвинуваченому ОСОБА_8 можливість, відповідно до Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захистити себе від кримінального переслідування.

Посилається на те, що ОСОБА_8 неодноразово звертався до суддів з клопотаннями різного характеру, а саме щодо відводу прокурору ОСОБА_9 , та про повернення обвинувального акту, тощо. В своїх заявах ОСОБА_8 постійно вказує на порушення з боку органу досудового слідства його конституційних прав на захист та позбавлення права на оскарження дій або бездіяльності слідчого та прокурора. Також в клопотаннях йдеться про порушення процедури вручення йому повідомлення про підозру.

Застосовуючи практику ЄСПЛ, враховуючи всі наведенні ОСОБА_8 доводи та з метою захисту Конституційних прав підозрюваного, суд дійшов переконання, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 необхідно повернути прокурору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду від 14.11.2022 року скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акта стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК у Роздільнянському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновкі в суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що судове засідання 14.11.2022 року проведено за відсутності потерпілого та його законного представника , при цьому відсутні підтвердження належного повідомлення потерпілого та його законного представника про дату, час і місце судового розгляду. Тим самим суд порушив законні права потерпілого та його законного представника у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до абз. 2 п, 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду інших документів, окрім обвинувального акту з додатками, до початку судового розгляду забороняється.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про повернення обвинувального акта, до якого додані матеріали кримінального провадження, зокрема висновок експерта та інші докази, які суд до початку судового розгляду не повинен приймати та досліджувати.

Проте суд в порушення вимог абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, прийняв вказані докази разом з клопотанням обвинуваченого.

Посилається на те, що відповідно до вимог ст. 314 ч. З п. З КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги щодо складання обвинувального акту з переліком відомостей, які мають у ньому міститися, викладено у ст. 291 КПК України. Іншими нормами КПК України ці вимоги не передбачено.

Зі вказаних положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

В своїй ухвалі суд зазначає, що «доводи обвинуваченого в розумінні Закону, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст. 291 КПК України. У ньому повно та послідовно викладені фактичні обставини інкримінованого діяння щодо обвинуваченого, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація цього діяння».

Суд сам надає висновок, згідно якого обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому обвинувальний акт поверненню в порядку п. З ч. З ст. 314 КПК України не піддягає.

Необґрунтованим вважає посилання суду на принцип презумпції невинуватості, як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору з метою захисту обвинуваченим своїх прав і основоположних свобод та захисту від кримінального переслідування.

Вказує, що всі доводи, які зазначені обвинуваченим у клопотанні про повернення обвинувального акта, є предметом судового розгляду провадження по суті та не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Суд у своїй ухвалі від 14.11.2022 також дійшов такого висновку.

У кожному складі суду, який розглядав вказане кримінальне провадження, обвинувачений заявляв відводи усім суддям та прокурору. Також заявляв клопотання про повернення обвинувального акта, які судами розглянуті та залишені без задоволення як безпідставні.

Зазначає, що такі дії обвинуваченого слід розцінювати як умисне затягування процесу, а не як порушення його прав. Будь-які скарги на дії слідчого або прокурора обвинуваченим не подавались. Повідомлення про підозру обвинуваченим також не оскаржувалось.

В ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору суд посилається на те, що в повідомленні про підозру та обвинувальному акті не збігається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що є хибним, оскільки повідомлення про підозру судом не вивчалось, а текст фактичних обставин кримінального правопорушення в підозрі відповідає тексту обвинувального акту.

Посилається на те, що повернення обвинувального акта по формальним, надуманим підставам призводить лише до затягування судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні та йде в розріз із загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст. ст. 21, 28, 314 КПК України, згідно з якими кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього у найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Зазначені судом в ухвалі твердження не порушують права обвинуваченого є формальними, а тому не можуть бути підставою, відповідно до п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору.

В ухвалі від 14.11.2022року суд не вказав, які саме недоліки прокурор має усунути, що фактично унеможливлює виконання вказаної ухвали

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та закрити провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК.

ОСОБА_8 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив, що стороною захисту наголошувалося на відсутності події кримінального проступку, склад якого передбачено ч. 1 ст. 125 КК та корупційно вмотивованому небажанні сторони обвинувачення здійснити процесуальні дії, передбачені приписами п. 1 ч.1 ст. 284 КПК щодо закриття кримінального провадження з огляду на відсутність події кримінального правопорушення.

Повернення сфальшованого обвинувального акта за ухвалою суду є єдиним можливим виходом припинення незаконного кримінального переслідування завідомо невинного ОСОБА_8 , з яким він погоджується задля поновлення свого статусу конституційно захищеного презумпцією невинуватості громадянина України.

Доводи про наявність підстав для скасування ухвали суду через неявку потерпілого є безпідставними , оскільки прибути на виклик до суду є обов`язком потерпілого відповідно до ст. 57 КПК. Обов`язок забезпечити участь потерпілого покладено на прокурора.

Сторона обвинувачення не спроможна спростувати , що подія нанесення легких тілесних ушкоджень не мала місце 16.05.2018 року і не могла бути виявлена через 7 днів - 25.05.2018 року.

Ця мета сторони обвинувачення є прямо протилежною тій, що передбачена ст. 2 КПК і стосується всіх учасників кримінального провадження.

Обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК.

Зазначає, що не набув статусу підозрюваного. У кримінальному провадженні №0000161 передбачена законом можливість пред`явлення підозри вичерпалася у 2018 році та набувати ознак " нової" чи " зміненої" у 2021 році не могла.

Ненабуття статусу підозрюваного , що є наслідком суттєвого порушення визначеного законом порядку повідомлення про підозру , обумовлює ненабуття ним статусу обвинуваченого.

Недопустимість складання та актуальності повідомлення про підозру за спливом 3 років із дня внесення відомостей до ЄРДР, обґрунтовують правомірні висновки про незаконність процесуальних дій та рішень сторони обвинувачення як таких, що повинні відповідати вимогам ст. 110, 277 КПК.

Повідомлення про підозру з дотриманням визначеного ст. 276-279 КПК порядку не вручалося. Повідомлення про підозру як юридична дія було оскаржено до суду. Однак через підробку листів в суди обвинуваченням щодо несвоєчасності оскарження , не було вирішено по суті. Станом на 10.01.2023 року повідомлення про підозру оскаржене втретє.

З моменту оспорюваного вручення підозри сплинув строк досудового слідства, встановлений ст. 219 КПК України, що є окремою підставою для закриття провадження під час судового розгляду , встановленою п. 10 ч. 1 ст. 294 КПК України .

Продовження судового розгляду у результаті прийняття рішення Одеським апеляційним судом про скасування ухвали суперечить змісту Конституції та порушує права людини.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та закрити кримінальне провадження з підстав , встановлених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Під час апеляційного розгляду стався технічний збій у програмному забезпеченні , внаслідок чого не виявилося можливим здійснити належне фіксування судового розгляду засобами аудіофіксації.

Після відновлення технічної можливості забезпечення належного фіксування судового розгляду технічними засобами , за згодою учасників судового розгляду судове засідання продовжене , а апеляційний розгляд кримінального провадження розпочато спочатку з метою повного забезпечення вимог ст. 107 КПК та дотримання прав учасників судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку .

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Значення обвинувального акту як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає в тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі, якій висунуто обвинувачення, доступ до правосуддя.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, підставою для повернення прокурору обвинувального акту є не будь-які недоліки цього процесуального документу, а лише ті недоліки, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Положеннями ст. 291 КПК України встановлено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститися в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору в оскаржуваній ухвалі зробив висновок про те, що доводи обвинуваченого про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК є необґрунтованими. При цьому зазначив , що в обвинувальному акті повно та послідовно викладені фактичні обставини інкримінованого діяння щодо обвинуваченого, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація цього діяння.

Отже , оскаржувана ухвала суду не містить висновків про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК, і що він не може бути призначений до судового розгляду.

Разом із тим, підставою для повернення обвинувального акта прокурору суд першої інстанції визнав принцип презумпції невинуватості, та вважав за необхідне відступити від процесуально-законодавчих норм та повернути обвинувальний акт прокурору, надавши обвинуваченому ОСОБА_8 можливість, відповідно до Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захистити себе від кримінального переслідування.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Дотримання вимог КПК України при проведені досудового розслідування, вручення підозри та складання обвинувального акта, а також питання допустимості, достатності, належності доказів для доведення винуватості особи є предметом перевірки на стадії судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.

У разі встановлення під час судового розгляду факту порушення права ОСОБА_8 на захист, порушення вимог КПК при проведенні досудового розслідування та при повідомленні йому про підозру, суд дає оцінку цим обставинам у контексті дотримання прав та свобод особи, процесуальних прав підозрюваного та обвинуваченого, строків досудового розслідування, допустимості доказів при прийняті рішення за результатами судового розгляду та приймає відповідне процесуальне рішення за результатами судового розгляду згідно з визначеними законом повноваженнями.

Колегія суддів зазначає, що обставини, які перелічені в ухвалі суду, як підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не ґрунтуються на приписах ст. 314 та ст. 291 КПК України.

Суд зробив висновки з питань, які виходять за межі питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання та повернув обвинувальний акт прокурору з підстав не передбачених законом.

Висновок суду про те, що обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду з підстав зазначених в ухвалі є помилковим.

Твердження суду про те, що повернення обвинувального акта прокурору забезпечить можливість ОСОБА_8 захистити себе від кримінального переслідування суперечить вимогам кримінального процесуального закону .

Саме під час судового розгляду у межах компетенції суду вирішуються питання, порушені ОСОБА_8 , зокрема підлягають перевірці його доводи щодо порушення вимог КПК при проведенні досудового розслідування, доводи про наявність підстав для закриття кримінального провадження, відповідність викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, допустимість та достатніх доказів та ін.

Враховуючи викладене , колегія дійшла висновку, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали від 14.11.2022 року , на чому слушно наголошує апелянт.

Ухвала суду від 14.11.2022 року, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Доводи прокурора про те, що ухвала суду підлягає скасуванню через проведення судового засідання за відсутності потерпілого та його законного представника , колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що законний представник потерпілого обізнаний про те , що у Роздільнянському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , і відповідно він має належну можливість реалізувати своє процесуальне право на участь в судовому розгляді .

Питання визначення складу суду під час нового розгляду в суді першої інстанції не відноситься до питань, що підлягають вирішенню відповідно до повноважень апеляційного суду за результатами апеляційного розгляду.

Визначення складу суду після скасування ухвали суду першої інстанції і призначення нового розгляду кримінального провадження регулюється приписами ст. 35, 76 КПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, зі змінами та доповненнями.

Враховуючи викладене , апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити частково.

Зазначене ОСОБА_8 у запереченнях на апеляційну скаргу прохання до апеляційного суду закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України не може бути вирішене по суті, оскільки відноситься до питань, що підлягають вирішенню судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження , зокрема і в порядку передбаченому ст. 368 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 листопада 2022 року повернуто прокурору обвинувальний акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000161 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 12 січня 2023 року о 09:00 год

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3