Справа № 761/8026/23
Провадження № 1-кс/761/5430/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 420 210 000 000 013 43 від 23.06.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 420 210 000 000 013 43 від 23.06.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво за ходом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001343 від 23.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні досліджується діяльність юридичних та фізичних осіб, які причетні до протиправного виведення земельної ділянки з державної власності площею 41,7 га на території Закарпатської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що акціонерне товариство «ДАК Українські поліметали» створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про створення Державної акціонерної компанії «Українські поліметали» від 28.03.1998 № 373 з метою реалізації державної програми «Золото України», а саме на вищевказаній земельній ділянці площею 41,7 га на території Закарпатської області, зокрема: колишній голова Державної служби геології та надр України ОСОБА_6 (займав посаду у 2014-2015 роках), через підконтрольних йому осіб, має безпосередній вплив на незаконні видобування і збут золота та бурштину.

ОСОБА_6 перебуваючи у дружніх та партнерських відносинах з ОСОБА_7 , який у 2016 році займав посаду т.в.о. голови Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) та його дружиною ОСОБА_8 , яка є діючим директором Департаменту фінансово - господарської діяльності Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Міністерство економіки), створив протиправну схему заволодіння та контролю над діючим золотоносним родовищем, що знаходиться біля села Мужієво Берегівського району Закарпатської області та має однойменну назву - Мужіївське родовище.

З метою реалізації своїх протиправних задумів, ОСОБА_6 спільно з подружжям ОСОБА_9 організував групу з підконтрольних йому осіб, до складу якої входять ОСОБА_10 (адвокат), ОСОБА_11 (фінансист) та ОСОБА_12 (підконтрольний директор Avellana Gold Ltd).

Наразі, компанія Avellana Gold Ltd розмістила виробничу фабрику по видобутку золота на території Мужіївського родовища, експортний збут якого здійснюється незаконно у вигляді відходів до Румунії, а видобування здійснюється з використанням ртутних методів, що призводить до екологічної катастрофи всього регіону.

Для розширення свого впливу на українські родовища, ОСОБА_6 пролобіював призначення підзвітної та підконтрольної собі людини ОСОБА_13 на посаду виконуючого обов`язки генерального директора у вже згаданого Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Українські поліметали», яке являється засновником ТОВ «Закарпатполіметали».

Наразі АТ «ДАК «Українські поліметали» в особі підконтрольного ОСОБА_13 сприяє у протиправному використанні та подальшій передачі у приватну власність ОСОБА_6 та його оточенню 41,7 га земель, що рахуються землями державної власності, які перебувають в оренді ТОВ «Закарпатполіметали».

Враховуючи отримання контролю над ДП «Укрбурштин» (), якому було видано спеццозвіл на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно - промислову розробку родовищ корисних копалин загальнодержавного значення (бурштину) ділянки Олексіївка Сарненського району Рівненської області, загальною площею 1027 га, ОСОБА_6 та його угрупування здійснюють незаконне видобування бурштину, який в подальшому також як і золото з Мужіївського родовища, експортують під виглядом промислових відходів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , однак під час проведення вказаної слідчої дії було отримано інформацію про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за вказаною адресою, залишив місце проведення обшуку та може зберігати вибухові речовини.

Крім того, відповідно до інформації ГУ КЗКІ ДЗНД СБ України ОСОБА_5 може вчиняти дії з метою приховування доказів вчинення розслідуваних у вказаному кримінальному провадженні злочинів шляхом знищення мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, уникати участі у слідчих діях.

У зв`язку із наявною інформацією та поведінкою ОСОБА_5 , який намагався залишити прибудинкову територію за вказаною адресою та не реагував на вимоги слідчого залишатися на місці проведення слідчої дії, останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України та здійснено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено записну книжку синього кольору та мобільний телефон Apple Iphone 12 з сім-картою НОМЕР_1 .

04.03.2023 вказані речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на майно вилучене під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення особистого обшуку. Зазначив, що обшук проведений незаконно, вилучені речі набуті в законний спосіб, не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

Заслухавши прокурора, представника власника майна, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво за ходом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001343 від 23.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак обшук фактично був проведений відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2023 за адресою: АДРЕСА_2 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 .

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на речі, що були вилученні в ході проведення особистого обшуку.

В доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилучене за результатом обшуку майно набуте кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, в ухвалі слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 , а речі були вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 , відповідно до протоколу затримання. Разом з тим, як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання ані ОСОБА_5 , ані жодній службовій чи юридичній особі не оголошено про підозру.

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений лише на гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом тобто ті які містять ознаки встановлені ст. 98 КПК України, а тому без доведеності незаконності походження тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям даної норми закону, слідчий суддя позбавлений можливості накласти на нього арешт із цією метою.

З наданих матеріалів вбачається, що накладення арешту на вилучені речі за викладених у клопотанні прокурора обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи громадян та товариства, які не мають процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, як підозрювані, та не відповідають потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах, явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 420 210 000 000 013 43 від 23.06.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 111 КК України про накладення арешту на записну книжку синього кольору та мобільний телефон «Apple IPhone 12 з сім-картою НОМЕР_1 , яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 23.03.2023 о 10 год. 40 хв.

Слідчий суддя: