Справа № 353/895/20
Провадження № 21-з/4808/9/22
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву засудженої ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення та частково задоволено апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 . Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 змінено та виключено з резолютивної частини вироку посилання на те, що покарання, яке призначене згідно цього вироку відбуте. В решті вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2022 року залишено без змін.

Засуджена ОСОБА_5 звернулась до апеляційного суду із заявою про роз`яснення зазначеної ухвали суду.

Зокрема вказує, що апеляційний суд, мотивуючи своє рішення, зазначив про те, що будь-яких відомостей про початок строку відбування покарання як основного, так і додаткового в резолютивній частині вироку не зазначено, а тому суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відбуття нею призначеного покарання. Одночасно, в мотивувальній частині вироку Тлумацького районного суду від 03.06.2022 року міститься посилання на те, що вона, будучи засудженою вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.03.2017 року за ст. 191 ч.3, 358 ч.3,4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 роки, звільнена 26.11.2020 року від відбування зазначеного покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання - 1 рік 9 місяців 2 дні, відбута частина покарання - 3 роки 8 місяців 6 днів.

На підставі викладеного, просить роз`яснити їй резолютивну частину ухвали Івано-Франківського апеляційного суду, а саме: чи враховується в строк основного остаточного покарання, призначеного вироком Тлумацького районного суду від 03.06.2022 року відбута частина покарання, призначеного за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду від 20.03.2017 року у виді 3 років 8 місяців 6 днів та подальше умовно-дострокове звільнення від призначеного основного покарання на невідбутий строк - 1 рік 9 місяців 2 дні; чи можна вважати основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, призначене вироком Тлумацького районного суду від 03.06.2022 року відбутим, з урахуванням відбуття покарання у виді 3 років 8 місяців 6 днів позбавлення волі та завершення строку невідбутої частини покарання у виді 1 року 9 місяців 2 днів?

Засуджена ОСОБА_5 та прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про поважні причини неприбуття не повідомили, заяв про розгляд провадження за їхньою участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Колегія суддів, обговоривши доводи заяви, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи із системного тлумачення положень глави 29 КПК України, відповідно до вимог ст. 380 цього Кодексу, роз`яснено може бути вирок чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз`яснення їх складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

При цьому, роз`ясненням рішення вважається викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту ухвали містяться у ст. 372 КПК України.

Як вбачається з тексту ухвали, вона складена у відповідності до вимог ст.372 КПК України з посиланням на норми чинного процесуального закону, якими суд керувався при її постановленні, викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить положень, які викликають суперечності щодо її розуміння та під час її виконання. Резолютивна частина ухвали є зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції не потребує роз`ясненню, оскільки є зрозумілим та полягало у відмові в задоволенні вимог прокурора про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 більш суворого покарання та стосувалось тільки виключенню із вироку суду висновку про те, що покарання призначене судом обвинуваченій повністю відбуте.

Зокрема, за вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 (два) роки.

Судом першої інстанції вказано про необхідність врахування строку відбутого покарання за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року.

В цій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін, а тому будь які питання, які виникають у зв`язку із виконанням цього рішення суду першої інстанції можуть бути роз`яснені саме цим судом.

Разом з тим, з вироку суду виключено висновок суду про те, що ОСОБА_5 повністю відбула покарання, яке їй призначене судом, як такий, що не відповідає дійсності, оскільки суперечить даним, наявними в матеріалах провадження.

Так, враховуючи, що остаточне покарання ОСОБА_5 було призначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, то вирішення питання про те, чи відбула Г покарання за вироком, який їй було призначено судом першої інстанції залежить від наявності належних даних про те, чи відбула остання покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законність судового рішення суду першої інстанції перевіряється на час його ухвалення.

Однак, на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції були відсутні дані, які свідчили б про те, що ОСОБА_5 повністю відбула основне і додаткове покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, а тому такий висновок суду першої інстанції було визнано неправильним та таким, що не відповідає дійсності.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи вбачалось, що ОСОБА_5 була звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково і взагалі не відбувала додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 (два) роки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що законність судового рішення суду першої інстанції перевіряється на час його ухвалення.

Однак, на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції були відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 повністю відбула основне і додаткове покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, а тому такий висновок суду першої інстанції було визнано неправильним та таким, що не відповідає дійсності.

Зокрема, зі змісту матеріалів провадження вбачалось, що ОСОБА_5 була звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково і не відбула додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 (два) роки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питання про те, чи можна вважати, що призначене судом покарання на даний час повністю відбуте ОСОБА_5 покладається на орган пробації та залежить від даних, які стосуються виконання вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, оскільки судом першої інстанції вказано на необхідність врахування строку відбутого покарання за попереднім вироком.

Зокрема, орган пробації повинен встановити чи відбуте покарання, яке було призначене ОСОБА_5 за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року у виді основаного та додаткового покарання , оскільки, остаточне покарання за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2022 року було призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_5 доводи щодо незрозумілості ухвали суду не стосуються передбачених законом підстав роз`яснення судового рішення, а тому вимоги про його роз`яснення не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 380 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Відмовити засудженій ОСОБА_5 у роз`ясненні ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_9

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_4