Номер провадження:1-кп/521/1706/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2023 року м. Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Курахове Донецької області, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Білозірського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звльненийнений за відбуттям покарання,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 13.12.2022 о 15 годин 41 хвилин, більш точного часу не встановлено, проходячи повз приватного будинку АДРЕСА_3 , територія якого огороджена парканом, звернув увагу на відсутність у дворі зазначеного будинку сторонніх осіб, тоді у нього раптово виник умисел, направлений на незаконне проникнення до володіння та житла особи, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та яким користується на праві оренди ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконне порушення права на недоторканість житла, гарантованого ст.30 Конституції України, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що порушує недоторканність іншого володіння та житла громадян і бажає вчинити такі дії, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно розуміючи, що не має законних підстав для перебування у володінні особи, всупереч волі законного володільця та користувача, переліз через паркан та потрапив на огороджену парканом прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_4 , де надалі проліз через отвір у вхідних дверях та потрапив у будинок, який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та яким користується на праві оренди ОСОБА_8 , чим порушив недоторканість житла, а саме незаконне прокинення до іншого володіння та житла особи, де надалі перебував на протязі тривалого часу.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 162 КК України, а саме за незаконне проникнення до іншого володіння та житла особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 162 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно у грудні 2022 року у другій половині дня переліз через паркан та потрапив до вказаного будинку по АДРЕСА_5 , де вирішив відпочити та заснув, проснувся від того, що його стали будити. У вчиненому щиро кається та просить врахувати, що він працює неофіційно, просить призначити покарання без обмеження волі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його вдсутності.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого кримінельного правопорушення, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння та житла особи.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення інкриміноване обвинуваченому відносяться до категорії проступку.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який: щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисного злочину, покарання відбув, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та готовність нести за це відповідальність, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення. Також судом враховуються позиції сторони обвинувачення та захисту, та приходить до висновку призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.162 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1