Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7652/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) прокуратури Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не надано належних доказів в підтвердження обставин використання вказаних транспортних засобів, як засобів вчинення кримінального правопорушення. Долучені до клопотання рапорт, а також протокол огляду предмета від 04.11.2022 року не можна вважати належними доказами, як обґрунтовують обставини клопотання, зокрема, що саме вказані транспортні засоби були задіяні в незаконному видобутку піску. В клопотанні відсутній виклад обставин часу та місця вилучення транспортних засобів, за яких умов транспортні засоби перебувають за адресою проведеного огляду предмета.

Таким чином, з клопотання та долучених до нього матеріалів не вбачається, що вказані транспортні засоби мають ознаки речового доказу (відповідають вимогам ст. 98 КПК України) та не доведено можливість накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову.

Також, слідчий суддя вказав, що в ухвалі слідчого судді від 03.11.2022 року №296/7468/22 уже надавалася оцінка доказам, де було зроблено висновок, що такі докази не вказують на використання вказаних транспортних засобів в незаконному видобуванні піску.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме на:

- вантажний автомобіль DAF XF95.480, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- напівпричіп марки SCHMITZ SKO 24, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- вантажний автомобіль DAF CF85, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 (власник ТОВ «ТІ МАРІЯ»);

- напівпричіп марки SCHMITZ SKI24, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- вантажний автомобіль DAF CF85 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- напівпричіп марки SCHMITZ SKI24, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- вантажний автомобіль Man TGA 18.430, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 (власник «ПП ПРОСПЕКТ-ПРОЕКТ»);

- напівпричіп марки SCHWARZMULLER HKS-2E, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 (власник 1111 «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- вантажний автомобіль DAF FT CF 85.410, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_9 (власник ПП«ВПК ПРОСПЕКТ»);

- напівпричіп марки SCHMITZ SKI24, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_10 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- вантажний автомобіль DAF XF95.380 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_11 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»);

- напівпричіп марки KEMPF SKM35-3, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_12 (власник ПП «ВПК ПРОСПЕКТ»).

Вважає, що вказана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.ст. 132, 170, 173 КПК України у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Вказує, що транспортних засобів, якими здійснювався вивіз та перевезення піску виявлено не було. За результатами проведення огляду встановлено, що на території вищевказаних земельних ділянок здійснено незаконний видобуток піску в кількості близько 15 тис. 417 м.куб.

На його переконання, існують підстави вважати, що вказане майно є доказами вчинення злочину та містить ознаки речових доказів у кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення неможливості приховування речей, їх псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням необхідно накласти арешт на майно.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором не надано належних доказів в підтвердження обставин використання вказаних транспортних засобів, як засобів вчинення кримінального правопорушення, в незаконному видобутку піску та не доведено можливість накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) прокуратури Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000204 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: