КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001664, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбаченні ст.76 цього Кодексу.

По справі вирішено питання про процесуальні витрати.

За вироком суду ОСОБА_10 визнана винуватою у тому, що вона умисно заподіяла ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

За встановлених судом обставин ОСОБА_10 16.02.2019 приблизно о 14:50, перебуваючи за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на грунті неприязних відносин заподіяла ножем один удар ОСОБА_11 в область поперекової ділянки зліва, спричинивши тілесне ушкодження у виді колото-різаного поранення, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування кримінального закону (ст.75 КК України), що потягло за собою неправильне звільнення особи від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не врахував тяжкість вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винної, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_10 без реального відбування покарання.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винної.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.121 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав її щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням у виді позбавлення волі на визначений законом строк, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченої ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнив її від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, за відсутності передбачених законом підстав ухвалив рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, судом не надано належної оцінки тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких, даних про особу винної, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово вже притягувалась до кримінальної відповідальності без реального відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин проти життя і здоров`я особи.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_7 вчинила злочин в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує її покарання.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без реального відбування покарання, а тому рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України) є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 по ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з часу звернення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 18.04.2019 по 29.01.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4