Справа № 135/344/23
Провадження № 1-кс/135/90/23
У Х В А Л А

іменем України

30.03.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ладижин Вінницької області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красний Мак Бахчисарайського району АРК Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

30.03.2023 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0000056 від 28.03.2023.

2. Короткий виклад клопотання та позицій учасників судового провадження.

2.1. В клопотанні слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

На обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.03.2023, приблизно о 21:00 годині в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, під час того як ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання в дворі будинку АДРЕСА_2 , до двору будинку зайшов його знайомий ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_4 на ґрунті довготривалих неприязних відносин розпочав сварку. В ході сварки ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи можливість настання злочинних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, кинув останнього в дворі будинку на землю, після чого прикладаючи значну фізичну силу, цілеспрямовано наніс останньому ногами, взутими в черевики та дерев`яним держаком лопати, який взяв в дворі будинку за місцем свого проживання, множинні удари в ділянку обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Після того як ОСОБА_4 припинив наносити ОСОБА_7 удари, останній піднявшись на ноги, вийшов з двору господарств № 49 та пішов до недіючого підприємства по переробці сільськогосподарської продукції, що за адресою: м. Ладижин, вулиця Незалежності, 71, де 28.03.2023, приблизно о 8 годині був виявлений без ознак життя в приміщенні вагової працівником підприємства ОСОБА_8 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 24 від 28.03.2023, ОСОБА_4 у результаті вчинених ним умисних дій заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді травматичного гемопневмотораксу. Важкої закритої тупої травми грудей з пошкодженням ребер і тканини легень зліва. Важкої закритої тупої травми живота з пошкодженням селезінки, крововиливом в черевну порожнину, від яких ОСОБА_7 помер. Між даними тілесними ушкодженнями та настанням смерті є причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

28.03.2023 о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

З огляду на вищенаведене, в клопотанні стверджувалось про наявність таких ризиків: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки він не збирається ухилятися від суду та слідства, впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що доцільніше обрати відносного нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому вказав на те, що він орендує житло у ОСОБА_9 , де проживає разом із своєю співмешканкою. Квартира, в якій він зареєстрований також здається в оренду іншим людям. Також вказав на те, що він оспорює обґрунтованість підозри в частині того, що тілесні ушкодження, які він спричинив потерпілому могли спричинити його смерть.

Захисник (адвокат) ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносного нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Додатково наголосив на тому, що ОСОБА_4 не було потягом 24 годин з моменту затримання повідомлено про підозру, а тому він не отримав статусу підозрюваного.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона підтримує свої показання надані слідчому під час допиту 29.03.2023. При цьому підтвердила той факт, що вона проживає із ОСОБА_4 у цивільному шлюбі та орендує житло у ОСОБА_11 . При цьому вказала на те, що ОСОБА_4 28.03.2023 працівники поліції забрали з дому близько 9 години ранку. Кайданки не одягали, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України не повідомляли.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із статтею 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України щодо злочину, який спричинив загибель людини слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

3.2. Слідчий суддя зазначає, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного відповідає формальним вимогам статті 184 КПК та його копія разом із доданими матеріалами надана підозрюваному 29.03.2023 о 18 год 35 хв відповідно до письмової розписки про отримання.

3.3. Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.

КПК України не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в клопотанні та в судовому засіданні доводилась такими документами та поясненнями: протоколом огляду місця події від 28.03.2023; протоколом огляду трупа від 28.03.2023; лікарським свідоцтвом про смерть № 24 від 28.03.2023; протоколом огляду місця події від 28.03.2023; протоколом огляду місця події від 28.03.2023; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру 29.03.2023 (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме спричиненню ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

3.4. Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

3.4.1. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду в клопотанні обґрунтовувався такими твердженнями: « ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу».

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу.

Дані обставини сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя, вважає доведеним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, особливо в умовах воєнного стану.

3.4.2. Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні в клопотанні обґрунтовувався таким: « ОСОБА_4 може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів для уникнення кримінальної відповідальності, так як останні проживають неподалік від місця мешкання останнього і знають його та останній може мати вплив на них».

Слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто, ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу підозрюваного на таких осіб, враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та надані до нього матеріали, що обґрунтовують підозру, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний, використовуючи свій авторитет та зв`язки, може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані органом досудового розслідування та/або судом з метою зміни чи відмови від наданих ними показань.

3.5. Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, двох доведених ризиків, а також обставин, що характеризують підозрюваного, зокрема, його минулу поведінку, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, судимості погашені згідно ст. 89 КК України, негативно характеризується за місцем проживання, офіційно не одружений, офіційно не працюючий, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, не має постійного місця проживання, адже проживає в орендованій квартирі, що свідчить про відсутність в нього соціальних стримуючих чинників та які б переважали існуючі ризики, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатен достатнім чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 і виконання ним процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя розглядаючи доводи підозрюваного про доцільність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу зауважує на минулу поведінку поведінка підозрюваного ОСОБА_4 та відсутність в нього соціальних стримуючих чинників, які не заслуговують на довіру слідчого судді та свідчить про існування ризиків наведених.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, оскільки підозра йому не була вручена протягом 24 годин з моменту затримання до уваги не беруться, враховуючи таке.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276?279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про підозру від 29.03.2023, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_4 у спосіб, передбачений КПК України. Так, письмове повідомлення про підозру вручено в день його складення (о 17 год 10 хв 29.03.2023), про що свідчить підпис ОСОБА_4 та його захисника про отримання. Окрім того, в цей же день ОСОБА_4 роз`яснено права підозрюваного. Згідно з протоколом затримання від 28.03.2023 ОСОБА_4 затримано 28.03.2023 о 17 годині 45 хвилин, повідомлення про підозру вручено 29.03.2023 о 17 годині 10 хвилин, тобто в строки передбачені КПК.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.03.2023 відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

3.6. Вирішуючи питання про визначення розміру застави слідчий суддя враховує, що кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , спричинено загибель людини, а тому, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя в даному випадку вважає за необхідне не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 176-198, 309, 369-372, 376, 532 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красний Мак Бахчисарайського району АРК Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 28.03.2023 до 26.05.2023 включно.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя