Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/251/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2023 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 12.30 год. 03.03.2023 року по 12.30 год. 01 травня 2023 року включно, з визначенням застави у сумі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65000 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває матеріали кримінального, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ч.3 ч. 4 ст.185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, оскільки попередня ухвала стосовно обвинуваченого закінчує свою дію 06.03.2023 року. Обґрунтував клопотання тим, ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень, не відпали, а також не одружений, будь яких осіб на утриманні не має, з огляду на що вбачається, що він не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння майнових злочинів, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, схильний до вчинення злочинів, та, у разі не застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає або перебуває; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Попереджено ОСОБА_7 , що, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судове рішення мотивовано тим, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, беручи до уваги характер та обставини протиправних дій, враховуючи особу обвинуваченого, особисті та соціальні обставини життя, а також його зв`язки із суспільством, відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, тенденцію до вчинення ним кримінальних правопорушень, ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування, зважаючи на обґрунтовані наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання міри запобіжного заходу і на даний час не зникли, в зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на думку апелянта, суд, прокурора та захисник порушили норми матеріального так і процесуального права, оскільки заявлені ризики необґрунтовані та безпідставні він від органу досудового розслідування не переховувався, не ухилявся, добровільно з`являвся до слідчого, вину у скоєному визнає повністю та не має наміру перешкоджати судовому розгляду

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, які надійшли на електронну адресу апеляційного суду і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

На думку колегії суддів, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ч.3 ч. 4 ст.185 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

В той же час, колегія суддів враховує, що фактичні обставини справи в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ч.3 ч. 4 ст.185 КК України свідчать, зокрема: протоколи огляду місця події, протоколи допиту свідків, протоколи проведення негласних слідчих розшукових дій, висновками експертів, а також інші докази, які є предметом дослідження та перевірки у суді першої інстанції.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування або суду були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, що пред`явлені в обвинуваченні, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Тобто, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 встановив наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_7 на особисту свободу.

Доводи ОСОБА_7 та його захисника про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не можу бити враховано.

Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Санкція статті закону за вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Про наявність ризиків свідчить те, що ОСОБА_7 офіційно не працює, не одружений, не має офіційно на утриманні дітей, а тому у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, потерпілого, та родичів потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 може знати свідків та може намагатися здійснити на них вплив, а тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_7 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Також не можуть бути враховані доводи ОСОБА_7 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останній проживає без реєстрації та в матеріалах справи відсутні письмові зобов`язання про можливість належного виконання такого запобіжного заходу.

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_7 не має в поведінці стримуючих факторів, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин. Крім того, обвинувачений не судимий, не має законного джерела доходу,засобів до існування та може продовжити злочинну діяльність.

При цьому причиною вчинення інкримінованих кримінальних правопорушення є відсутність грошових котів, відсутність роботи та бажання в незаконний спосіб заробити на чужому майні.

В той же час, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, ризики передбачені п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до обвинуваченого, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт.

Крім того при обранні первинного запобіжного заходу судом було визначено розмір застави, який обвинувачений або його близькі може сплатити, що буде достатнім стримуючим фактором для уникнення вищезазначених ризиків.

А тому, належна поведінка ОСОБА_7 не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись суду, намагатися переховуватися в іншій країні, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2023 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2023 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 12.30 год. 03.03.2023 року по 12.30 год. 01 травня 2023 року включно, з визначенням застави у сумі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65000 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4