Справа180/1532/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13 листопада 2022 року

за № 0000158, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.02.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки, 06.08.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області вирок приведено у відповідність Кримінальному кодексу України, вважати засудженим до 5 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

12.03.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 07.09.2022 умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 2 місяці 28 днів

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 13 листопада 2022 року, близько 03 години 30 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував поблизу будинку № 149 на вулиці Київській у місті Марганець Дніпропетровської області, де помітив поруч з вищевказаним будинком припаркований транспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ», комерційний опис «SENS», 2011 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить ОСОБА_4 , після чого у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на порушення недоторканності іншого володіння особи, шляхом незаконного проникнення до салону вищевказаного транспортного засобу .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , 13 листопада 2022 року близько 03 години 30 хвилин, перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , всупереч волі законного власника та без його дозволу, розуміючи, що не має законних підстав для перебування у володінні особи, спробував руками відчинити передні водійські дверцята вищевказаного автомобіля, однак, потягнувши за ручку дверцят, зламав її, після чого підняв з землі цеглину та розбив нею скло у водійських дверях та через віконний отвір проліз всередину автомобіля, де знаходився до появи ОСОБА_4 , тобто незаконно проник до іншого володіння особи, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_4 , подано заяву про згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, з кваліфікацією кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні в його відсутність, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставинами.

Обвинувачений ОСОБА_3 , подав письмову заяву, складену у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , в якій зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за ознаками незаконного проникнення до іншого володіння особи, погоджується із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, а також погоджується на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні у його відсутність.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.

При цьому, у відповідність частині 4 ст.107 КПК України в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання потерпілої, прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, повністю доведена.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного спяніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він вчинив кримінальний проступок, щиро розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює та вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вчинення нового злочину в період умовно-дострокового звільнення та вимог ч. 4 ст. 81 КК України, слід призначити остаточне покарання пов`язане з позбавленням волі за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Так, ч. 4 ст. 81 КК України передбачено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом з цим, при складанні покарань за сукупністю вироків, суд при призначені покарання застосовує норми, передбачені п.п. "а" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Санкцією ч.1 ст. 162 КК України передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі строком на три роки. ОСОБА_3 після умовно-дострокового звільнення мав невідбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року 1 рік 2 місяці 28 днів.

Оскільки при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, то покарання, передбачене ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі переводиться у покарання у виді позбавлення волі за привилами: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді

обмеження волі строком на два роки.

На підставі п.п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України визначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді одного року чотирьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання.

Речові докази : аркуш паперу з зображенням чоловіка зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції - після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_6 ОСОБА_7