Справа № 362/3826/19
Провадження 1-кп-30/22
ухвала
Іменем України

04 листопада 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні сторона захисту звернулася до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.317, ч. 2 ст. 309 КК України в зв`язку із закінченням строку давності, та закриття кримінального провадження з цих же підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в свою чергу, повідомив, що провину не визнає, проте підтримує клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, розуміючи, що звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності не є обставиною, яка реабілітує його, і він розуміє своє право на загальний судовий розгляд, під час якого прокурор повинен довести його провину.

Прокурор підтримав вказане клопотання.

Верховний суд в постанові № 127/26665/16-к наголосив, що положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне клопотання.

Таким чином, суд керуючись вказаною позицією невідкладно перейшов до розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, не дійшовши до стадії дослідження доказів.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 4 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту, 15 листопада 2016 року. Таким чином, станом на день розгляду справи в суді п`ятирічний строк добіг кінця.

При цьому суд, перевіряючи наявність обставин, які б могли свідчити про зупинення перебігу строку давності в зв`язку із ухиленням оосби від досудового розслідування або суду або переривання строку давності в зв`язку із вчиненянм нового злочину, прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2016 року слідчим поліції проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 , вилучено наркотичні засобі і психотропні речовини.

22.03.2017 року слідчим складено (винесено) повідомлення про підозру ОСОБА_5 , однак не вручено в передбачений законом спосіб.

24.03.2017 року слідчим ОСОБА_6 винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_5 і зупинення досудового розслідування.

28.09.2018 року слідчим суддею скасовано зазначену постанову слідчого. Аналізуючи докази, а саме: про виконання ОСОБА_5 обов`язків щодо реєстрації в органі пробації та перебування ним на лікуванні саме в той час, коли його оголошено в розшук, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим неправомірно оголошено останнього в розшук та зупинено кримінальне провадження, оскільки слідчий не вжив усіх заходів щодо виклику особи та встановлення її місцезнаходження. Зазначене стало наслідком передчасного і помилкового висновку слідчого про наявність підставі для оголошення особи в розшук та зупинення кримінального провадження.

28.09.2018 року слідчим ОСОБА_6 , після отримання ухвали слідчого судді про скасування постанови, відновлено досудове розслідування та в той же день, знову оголошено ОСОБА_5 в розшук та зупинено досудове розслідування.

Ухвалою від 23.10.2018 слідчим суддею скасовано постанову про розшук ОСОБА_5 та зупинення досудового розслідування, а також зазначено, що всупереч положенням кримінального процесуального закону, не вчинивши слідчих дій, спрямованих на виклик особи та встановлення її місцезнаходження, у той же день, слідчий виніс нову постанову про зупинення досудового розслідування із тих самих підстав. Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим неправомірно оголошено останнього ( ОСОБА_5 ) в розшук та зупинено кримінальне провадження.

24.10.2018 року слідчий ОСОБА_6 на підставі згаданої вище ухвали відновив досудове розслідування і 26.10.2018 знову оголосив ОСОБА_5 в розшук та зупинив досудове розслідування в кримінальному провадженні.

02.11.2018 року досудове розслідування відновлено начальником слідчого відділу, доручено проведення досудового розслідування групі слідчих (без слідчого ОСОБА_6 , з урахуванням того, що він був відведений). В цей же день досудове розслідування в кримінальному провадженні було зупинено новим слідчим ОСОБА_7 .

Дізнавшись про те, що його неправомірно оголошено в розшук і надано дозвіл на затримання і доставку до суду, 28.05.2019 підозрюваний ОСОБА_5 добровільно прибув до Васильківського міськрайонного суду Київської області для обрання запобіжного заходу.

Таким чином, попри відсутність юридичних підстав для оголошення в розшук (що доводиться доданими ухвалами слідчих суддів) формально в період з 26.10.2018 (дата винесення останньої не скасованої постанови про оголошення в розшук) по 28.05.2019 (дата звернення ОСОБА_5 до суду) підозрюваний ОСОБА_5 перебував в розшуку 7 місяців і 2 дні.

Зважаючи на вищевикладене, судом не встановлено фактів ухилення ОСОБА_5 від досудового розслідування чи суду, факт вчинення ОСОБА_5 нових злочинів також не встановлено.

При врахуванні строків давності відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупинявся у період перебування ОСОБА_5 в розшуку. Зважаючи на викладене, навіть з відрахуванням строку коли ОСОБА_5 формально (та безпідставно) перебував в розшуку, до цього часу пройшло більше 5 років. Отже, наразі наявні підстави для застосування положень ст. 49 КК України до ОСОБА_5 .

Окрім цього, ст. 49 КК України не передбачає в якості обов`язкової умови визнання провини обвинуваченим, на відміну від ст. ст. 45, 47 КК України, в зв`язку із чим суд не вбачає перепон для задоволення клопотання, незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо заперечення своєї провини.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.284,288,369-372 КПК України, п.2 ч.1, ч. 2ст.49 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання сторони захисту.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрити.

Речові докази в даному кримінальному провадженні у вигляді наркотичних засобів та психотропних речовин, передані не відповідальне зберіганння до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП ГУНП в Київській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1