Справа № 372/3820/22
Провадження № 1-кп-131/23
В И Р О К

іменем України

17 квітня 2023 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені за № 0000590 від 03.12.2022 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2022 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, без визначених на те законом підстав та без дозволу власників шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану переліз на територію приватного домоволодіння громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував деякий час.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, відповідно до яких зазначив про багаторічний конфлікт між ним та подружжям Матійчиків, проте свою участь в подіях 02.11.2022 року інкримінованих йому органом обвинувачення заперечив в повному обсязі.

Провина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, незважаючи на невизанння ним провини, доводиться скупністю узгоджених між собою допустимих та належних доказів.

Так, потеррпіла ОСОБА_7 пояснила, що 02.11.2022 року близько 13 год. вона перебувала в себе на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 , де збирала опале листя із горіха. В цей момент в неї кинули відро із фекаліями із сусіднього двору, яке вдарило її по спині. Після цього її сусід ОСОБА_4 переліз через паркан до неї у двір, взявши своє відро, почав бити ним її собаку породи лабрадор. Після того як собака із скигленням втекла, він із відром переліз через паркан до себе на подвір`я, викрикуючи погрози на її адресу. Потерпіла також зазначила, що між нею та обвинуваченим має місце 12 річний конфлікт через прорастання на території його домоволодіння дерева горіха, листя якого падає на її подвір`я. Дозволу на перебування на території її домоволодіння ні вона, ні її чоловік не надавали. Момент побиття собаки та перелазання обвинуваченого назад із відром до свого подвір`я нею був знятий на відеокамеру її телефону.

Потерпілий ОСОБА_6 очевидцем вказаних подій не був, зазначивши лише, що після повернення 02.11.2022 року додому його дружина поскаржилася на сусіда ОСОБА_4 , який з її слів проник без дозволу через паркан на території їхнього подвір`я, де відром відлупцював собаку.

Суд, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає, що мотивом його дій був підтверджений ним багаторічний конфлікт із сусідами з приводу каналізаційної ями та дерева горіха, яке зростає на його подвір`ї, і має опале листя на подвір`ї Матійчиків.

Під час огляду місця події 03.12.2022 року встановлено місце скоєння інкримінованого правопорушення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , із відображенням на фототаблиці проходу між двохповерховим будинком та шиферним парканом з металевою основою, на якому маються сліди від невідомої речовини, та який є суміжним між приватними територіями домоволодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Суд не погоджується із доводами стоорони захисту, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом через відсутність засвідчувальних підписів понятих, які приймали участь в проведенні цієї слідчої дії, на фототаблиці до протоколу огляду. Так, відповідно до ч. 5 ст. 104 КПК України протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Проте, ст. 105 КПК України, яка регламентує порядок складання та оформлення додатків до протоколів, до яких належить і фототаблиця, в ч. 3 визначає, що додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків. В зв`язку із тим, що поняті не є особами, які приймають участь у виготовленні та/або вилученні додатків, законодавець не відносить їх до кола осіб, підписами яких повинен був засвідчений додаток.

За позицією законодавця, який регламентує вказані процесуальні правовідносини, засвідчувальних підписів понятих в протоколі, яким оформлена слідча дія, достатньо для фіксації здобутої інформації. Тим більше, оспорюваний протокол огляду місця події містить вказівку на використання фотофіксації із застосуванням фотоапарату без зауважень щодо ходу фіксації з боку понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до матеріалів кримінального провадження адреса проживання обвинуваченого є АДРЕСА_2 .

Право власності потерпілих на домоволодіння АДРЕСА_2 підтверджуються Свідоцтвом про право власності та витягом.

Із відеозапису з мобільного телефону марки MIUI Global 12.0.13, належного потерпілій ОСОБА_7 , записаного на DVD -R диск ємністю 4,7 Gb, і наданого нею дізнавачу в цьому кримінальному провадженні 05.12.2022 року, та оглянутого в судовому засіданні вбачається наступне. Зафіксований момент перелазання чоловіка із території домоволодіння ОСОБА_4 до території домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , наявність біля паркану відра та собаки. Також відео фіксує момент побиття собаки, її втечу від цього чоловіка, та повернення чоловіка до території домоволодіння АДРЕСА_2 таким самим шляхом подолання перешкоди- перелазанням через паркан.

Під час перегляду відеозапису в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 вказала на чоловіка на відео, як обвинуваченого ОСОБА_4 - її сусіда, якого вона знає протягом 12 років, і відносно особи якого не могла помилитися.

Враховуючи тривалий період знайомства потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (12 років проживання по сусідству), світлу пору доби, місце скоєння інкримінованого правопорушення, невелику відстань між ними, а також наявність словесного кофлікту між ними, який передував і супроводжував проникнення, і дав потерпілій змогу чути також голос ОСОБА_4 , в суду немає підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_7 могла помилитися в особі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Вказане відео виявлено в мобільному телефоні ОСОБА_7 з її добровільної згоди 05.12.2022 року та оформлене дізнавачем в цьому кримінальному провадженні відповідним протоколом огляду речей та документів із зазначенням його змісту (а. с. 48-52 ). Зміст відео, відображений в протоколі огляду, співпадає із змістом, зафіксованим на DVD -R диску ємністю 4,7 Gb, наданому потерпілою в цей же день і оформленого також відповідним протоколом огляду (а. с. 53 - 57).

Суд відхиляє доводи захисника про недопустимість вказаних доказів в зв`язку із оминанням слідчої дії витребуванням доказів, оскільки відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, у тому числі, отримання від фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, актів експертиз та ін. в добровільному порядку. (постанова ВС в справі № 204/4521/18 від 19.05.2021 року).

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі № 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. В зв`язку із тим, що наданими стороною обвинувачення доказами встановлено джерело походження цього електронного доказу, його первинний матеріальний носій, вказаний доказ наданий за добровільною згодою потерпілої ОСОБА_7 в порядку ст. 93 КПК України, суд не вбачає підстав для визнання відеозапису на DVD -R диску ємністю 4,7 Gb, недопустимим доказом.

Більш того, слід зазначити, що вказаний відеозапис не є єдиним і визначальним доказом, на якому ґрунтується обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 .

Під час слідчого експерименту від 03.12.2022 року, відеозапис якого був оглянутий в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_7 , перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення, вказала яким способом ОСОБА_4 переліз через паркан її домоволодіння. Суд не виявив будь-яких суперечностей між інформацією, наданою потерпілою в судовому засіданні, та під час слідчого експерименту.

Суд критично ставиться до зауважень сторони захисту про недопустимість вказаного доказу через відсутність понятих, оскільки відповідно до приписів ч. 7 ст. 223 КПК України, законодавець дозволяє при застосуванні безперервного відеозапису ходу проведення слідчої дії не запрошувати вказаних осіб.

Окрім цього суд, ознайомившись із клопотанням сторони захисту про визнання доказів, здобутих в результаті проведення цього слідчого експерименту, недопустимими через долучення до протоколу слічдої дії виключно копії відеозапису, а не оригіналів прийшов до наступного висновку.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03 грудня 2022 року вбачається, що вказана слідча дія зафіксована за допомогою відеокамери «Панасоник» Full HD HC-V260. Оптичний диск виготовлено шляхом копіювання інформації з оригінального примірника технічного носія, на який був записаний слідчий експеримент на вищевказану відеокамеру про що винесена відповідна постанова дізнавача від 05.12.2022 на підставі ст.ст. 40-1, 110 КПК України та ДВД диск визнаний речовим доказом на підставі постанови дізнавача від 05.12.2022 та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

У кримінальному провадженні відсутні об`єктивні дані про те, що оптичний диск, долучений до протоколу слідчого експерименту, містить електронні документи, створені не під час здійснення такої слідчої дії, а в інший час, за інших обставин, чи неуповноваженою особою.

Потерпіла під час судового розгляду підтвердила, що слідчий експеримент складено за її участю та на відео, яке міститься на ДВД диску відтворені події, яка вона вказала.

Отже, доводи захисника про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту від 03.12.2022 як доказу невинуватості обвинуваченого через відсутність оригінального технічного носія відеозапису, не засновані на приписах закону та є допустимими.

Доводи сторони захисту про ненадання на ознайомлення матеріалів кримінального провадження спростовуються наданим прокурором протоколом про надання матеріалів дізнання від12.12.2022 року, відповідно до змісту якого у підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 відсутні будь-які зауваження з приводу вчинення цієї процесуальної дії.

Таким чином, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, пенсіонер, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має негативну характеристику за місцем проживання, як конфліктна людина, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд із врахуванням вищевказаних обставин вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у вигляді штрафу в його максимальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні двд диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1