Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/83/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваною ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2023, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоукраїнка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, утриманців не має, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.03.2023.

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_8

захисника-адвоката - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

31.01.2023 року до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшло на розгляд слідчого судді, клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 23.05.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України..

Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2023 продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 05 березня 2023 року.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України і для їх запобігання застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 05 березня 2023 року.

Встановлено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ризики, встановлені в ході обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не зменшилися та на даний час продовжують існувати, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

В апеляційній скаргі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваною ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2023 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання або визначення суми застави.

Слідчим суддею не надано оцінку відсутності доказів відповідних ризиків перерахованих в статті 177 КПК України, тобто слідчим в своєму клопотання лише перерахував ризики, передбачені вказаною статтею не надавши будь яких доказів щодо наявності вказаних ризиків в даному кримінальному провадженні.

Суддею під час винесення ухвали не врахована жодна з обставин крім тяжкості злочину, перерахована в статті 178 КПК України, а саме:

-наявність сталих соціальних зв`язків має постійне місце проживанням. АДРЕСА_1 ;

-Його позитивну характеристику за місцем проживання, на утриманні мати , яка є пенсіонером .

-Незадовільний матеріальний стан

-Відсутність судимостей та в зв`язку з чим відсутність будь яких запобіжних заходів а також повідомлень про підозру за вчинення будь яких інших злочинів.

Судом взято за основу начебто негативні характеристики обвинуваченого, які на думку сторони захисту є необ`єктивними та як обвинувачений по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 взагалі не мешкав , вказані характеристики крім того хоча й видані за різними адресами але є ідентичними , що в свою чергу підтверджує їх необ 'єктивність.

При тому, що взагалі не взято до уваги характеристики за місцем проживання підозрюваного по АДРЕСА_4 сусідами та є позитивною та повністю спростовує вищевказані характеристики.

Крім того судом грубо порушено вимоги статті 183 КПК України про обов`язок визначити заставу під час обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - стаття 307 ч.2 КК України не відноситься до категорії особливо тяжких злочинів - санкція покарання за вказаний злочин передбачена у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років відноситься до категорії тяжких злочинів ( а не особливо тяжких як зазначив судді в своїй ухвалі), тому визначення застави у вказаному виді кримінальних правопорушень є обов`язком суду, а не його правом, але суддя в своїй ухвалі не визначив суму застави порушивши чинний КПК України.

Так відповідно до вимог вищевказаної норми слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов 'язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. ( випадки передбачені вказаною статтею відсутні)

Посилання суду на наявність начебто ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є лише їх формальним перерахуванням без будь якої конкретики пов`язаної з посиланнями на матеріали кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що підозрюваний має постійне місце проживання : АДРЕСА_1 та не зважаючи на тяжкість вчиненого злочину із відсутністю відповідних ризиків відносно вказаної особи можливо обрати інший запобіжних захід не пов`язаний із тримання під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особисте забов`язання, який також повністю відповідає тяжкості злочину та дає можливість органам досудового слідства проводити усі необхідні слідчі дії з можливістю контролювати місце знаходження підозрюваного.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду скасувати, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , перевіривши матеріали подання слідчого про продовження строку тримання під вартою, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Причетність ОСОБА_7 до вчинення даних кримінальних правопорушень сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.06.2022 року (а.к. 9-10), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2022 року (а.к. 13-16), протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.10.2022 року (а.к. 17-19), протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.10.2022 року (а.к. 20-23), при цьому свідки попореджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації, висновком експерта № СЕ-19/112-22/2391-НЗПРАП від 21.04.2022 року ( 11-12), протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 25.10.2022 року (а.к. 24-25), протокол обшуку від 05.12.2022 року (а.к. 28-30), висновком експерта № СЕ-19/112-22/8952-НЗПРАП від 22.11.2022 року ( 31-32), протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину (а.к. 33-35).

05.12.2022 рок ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2022 року відносно ОСОБА_7 застосовано міру запобіжного заходу тримання під вартою на шістдесят днів до 03.02.2023 року (а.к.41).

26.01.2023 року керівником Новоукраїнської окружної прокуратури винесена постанова про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 23.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України до трьох місяців, а саме до 05.03.2023 року ( а.к. 42-47).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що меш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. Ризики, встановлені в ході обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не зменшились та на даний час продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею місцевого суду оцінено тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 перебуваючи на волі може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинити спробу направлену на ухилення від органу досудового розслідування та суду, оскільки не пов`язаний трудовими відносинами, можливість впливати на свідків на іншого підозрюваного, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, висновків, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні, можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення за своїм місцем проживанням, що останній і вчиняв, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наявність достатності доказів, що свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 , і за наслідками розгляду клопотання про продовження стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - встановлено, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

За наслідками дослідження матеріалів клопотання, характеризуючих даних підозрюваного, колегією суддів не виявлено доказів того, що на даний час зменшились або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені раніше, що могло б свідчити, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, забезпечить належну його процесуальну поведінку до закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не вийшов за межі строку досудового розслідування та враховував вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, продовжив строк тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_6 стосовно визначення розміру застави, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Злочин вчинений ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо неможливості визначення ОСОБА_14 , оскільки підозрюваний офіційно не працював, та не має постійного джерела доходів

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 107 360 гривень, що дорівнює 40 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб

На переконання колегії суддів, такий розмір застави на даній стадії досудового розслідування буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування, та з визначення застави, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2023, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 107 360 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду №UA0086310, ; МФО: 820172; банк одержувача: Держказначейська Служба України м. Київ; призначення платежу - застава за підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 23.05.2022.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях під час досудового розслідування та у суді;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2