Справа № 489/3492/22
Провадження № 1-кп/489/873/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

09 грудня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0001877 від 26.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або застосування як проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держави та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (ХХV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відносно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканості чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 та 2 ІІІ Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, яка вступила в дію 26 січня 1910 року та 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з цим документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнали понад 68 держав світу, серед яких і російська федерація (далі РФ).

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і недоторканість влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів Україні, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Донецька та Луганська, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України» - інформаційною безпекою є, зокрема, захищеність України від намагань маніпулювати суспільною свідомістю, у тому числі шляхом поширення недостовірної, неповної або упередженої інформації.

Стаття 8 Закону України «Про основи національної безпеки України» зазначає, що з урахуванням геополітичної і внутрішньої обстановки в Україні діяльність усіх державних органів має бути зосереджена, зокрема на прогнозуванні, своєчасному виявленні, попередженні і нейтралізації зовнішніх і внутрішніх загроз національній безпеці, збереження соціально- політичної стабільності суспільства та зміцнення позицій України у світі. Основним напрямом державної політики з питань національної безпеки України в інформаційній сфері є, крім іншого, забезпечення інформаційного суверенітету України.

20 лютого 2014 року, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополя, усупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, статей 2,3 Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, а також всупереч вимогам частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та декларацій, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (ХХV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, статей 1, 2 ІІІ Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, статей 1, 2, 68 Конституції України, на територію суверенної держави України, а саме АР Крим і м. Севастополь, представниками влади РФ і службовими особами ЗС РФ розпочато збройне вторгнення регулярних військ РФ на територію України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ визначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі по тексту РНБО) від 14 вересня 2020 року «Про Стратегію національної безпеки України», затвердженої Указом Президента України № 392/2020 від 14 вересня 2020 року Для відновлення свого впливу в Україні російська федерація, продовжуючи гібридну війну, системно застосовує політичні, економічні, інформаційно-психологічні, кібер- і воєнні засоби; посилюються угруповання збройних сил російської федерації та їх наступальний потенціал, регулярно проводяться масштабні військові навчання поблизу державного кордону України, що свідчить про збереження загрози військового вторгнення; зростає мілітаризація територій тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та міста Севастополя; зберігається загроза з боку російської федерації вільному судноплавству у Чорному та Азовському морях, Керченській протоці. Спеціальні служби іноземних держав, насамперед російської федерації, продовжують розвідувально-підривну діяльність проти України, намагаються підживлювати сепаратистські настрої, використовують організовані злочинні угрупування і корумпованих посадових осіб, прагнуть зміцнити інфраструктуру впливу. Деструктивна пропаганда як зовні, так і всередині України, використовуючи суспільні протиріччя, розпалює ворожнечу, провокує конфлікти, підриває суспільну єдність. Державний суверенітет, територіальна цілісність, демократичний конституційний лад та інші життєво вадливі національні інтереси мають бути захищені також від невоєнних загроз з боку російської федерації та інших держав, зокрема спроб спровокувати внутрішні конфлікти.

21 лютого 2022 року, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, російською федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

У період до приблизно 05 годин 00 хвилин 24 лютого 2022 року Президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені представники військово-політичного керівництва РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президентом російської федерації володимиром путіним оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил російської федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частину вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

22.05.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

15.08.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

16.11.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.

Рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3341 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року російська федерація визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.

Як встановлено, планування, фінансування та реалізація російською федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу збройних сил російської федерації, федеральної служби безпеки російської федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

Так, громадянин України ОСОБА_3 , достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо вчиняв дії щодо виправдування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Так, ОСОБА_3 у період часу з 29.04.2022 по 27.07.2022, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 » долучився до телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з чатом для спілкування « ОСОБА_8 ».

При цьому, при спілкуванні у вищезазначених чатах виправдовував, визнавав правомірною та заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікував осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань РФ.

Так, ОСОБА_3 29.04.2022 о 15 год. 21 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік-неймом) « ОСОБА_7 » в загальному чаті « ОСОБА_8 », розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 », повідомлення з наступним змістом: «Разрушений, увы не избежать…как и смертей…Неподалеку от моего дома подвысоткамивырытыокопы и блиндажвозледетской площадки…Это все правда…Мойродной и любимый Николаевпострадает. Но таковаценаосвобождения от мразей, которыеподокнами людей окопыкопают!».
Поширене ОСОБА_3 повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію російської федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Також ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, протягом 29.04.2022 до 27.07.2022, продовжуючи несприйняття державної влади в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 » в загальному чаті « ОСОБА_8 », повторно розмістив у вищезазначених чатах повідомлення, в яких виправдовував, визнавав правомірною та заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікував осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань РФ.

Крім того, ОСОБА_3 05.05.2022 о 16 год. 16 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 », повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 », повідомлення з наступним змістом: «А для безопасности Херсона надозабратьНиколаев, а для безопасностиНико нужна Одесса. И Таврическаягуберниязаживет на завистьвсем англосаксам!».
Поширене ОСОБА_3 повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.

Також ОСОБА_3 06.05.2022 о 18 год. 41 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 » з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 » повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 », повідомлення з наступним змістом: «Для меняэтонедогосударство умерло в 2014…8 лет ждалсобытий которыесегодняпроисходят…Не хочу уезжатьизсвоегогорода, лучшемой город переедет в Россию!)))».
Поширене ОСОБА_3 вказане повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію російської федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Також ОСОБА_3 14.05.2022 о 17 год. 12 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом ОСОБА_9 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 » повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 », повідомлення з наступним змістом: «ПоэтомуНиколаевхочетдомой к России-матушке! Осточертели уже этисалоедытупорылые».
Поширене ОСОБА_3 вказане повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію російської федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Також ОСОБА_3 25.05.2022 о 21 год. 24 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом ОСОБА_9 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 » повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 », повідомлення з наступним змістом: «Аналогично! Но я в 1991 былслишкомюн и меняникто не спрашивал. Вот так и пришлосьжить в «чужой» стране. И Николаев я люблю, моя маленькая Родина! Никогда не планировалпереезжать и вотдождался, чтомой город сам переедет с дуркаины в Россию».
Поширене ОСОБА_3 вказане повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію російської федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Крім того, ОСОБА_3 27.05.2022 о 18 год. 40 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом ОСОБА_9 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 » повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 » повідомлення з наступним змістом: «8 лет сидения в подполье. Многиедрузья, родственникипонадеваликастрюли и круг общенияоченьограниченный. Стыдноперед жителями Донбасса. Стыдно за этомолчание. Но надеюсьэтому кошмару действительноподходитконец!».
Поширене ОСОБА_3 вказане повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію російської федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Також ОСОБА_3 27.07.2022 о 12 год. 32 хв., продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на виправдовування, визнання правомірною та заперечування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представниками збройних формувань РФ, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_6 НОМЕР_4 », з унікальним ім`ям користувача (нік неймом) « ОСОБА_7 », в загальному чаті « ОСОБА_8 », повторно розмістив під псевдонімом « ОСОБА_7 » повідомлення з наступним змістом: «И добавить нечего… ОСОБА_10 ! Пусть мы малоросы…но душа у нас русская!».
Поширене ОСОБА_3 вказане повідомлення містить інформацію, яка виправдовує, визнає правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, а також глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 436-2 КК України тобто виправдовування, визнання правомірною та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації; та ч. 3 ст. 436-2 КК України тобто виправдовування, визнання правомірною та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, яке вчинене повторно.

29.11.2022 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме: за ч. 1 ст. 436-2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 436-2 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно необхідно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, відсутності тяжких наслідків та матеріальної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а також ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник під час судового розгляду підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, розкаявся у вчиненому, попросив вибачення та засудив свої дії.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч. 1 ст. 436-2 КК України) та тяжким злочином (ч. 3 ст. 436-2 КК України).

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 29.11.2022 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінальних правопорушень, головним чином враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, характеризується посередньо, не працює, а також, що інкриміновані йому діяння, вчинені в умовах воєнного стану, введеного через війну з російською федерацією, тому зазначені обставини, вказують на необхідність встановлення трирічного іспитового строку для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.10.2022 у справі №490/3881/22, підлягають скасуванню.

Оскільки суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 29.11.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 09 грудня 2022 року.

Речові докази: телефон марки «MEIZU», моделі «М6Т NOTE», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та сім-картку мобільного оператора з номером НОМЕР_3 конфіскувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.10.2022 у справі № 490/3881/22, - скасувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1