Провадження № 1-кс/761/7457/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №2 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передав свої особисті грошові кошти, отриманні злочинним шляхом, внаслідок збуту наркотичних засобів, своїй знайомій - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає в квартирі АДРЕСА_1 .

20.01.2023 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна та збереженням речових доказів, виявленням та фіксацією фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та підлягають доказуванню, що стало передумовою проникнення слідчого до квартири АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 , зберігає свої грошові кошти.

Окрім того, перед початком слідчої дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , роз`яснено зміст ст. 30, 63 Конституції України, ст. 18, 20, 233 КПК України, після чого було отримано добровільну згоду на проникнення у квартиру АДРЕСА_1 .

Так, 20.01.2023 в період часу з 17 години 54 хвилин по 18 годину 33 хвилини було проведено невідкладний обшук квартири АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого працівниками поліції виявлено та вилучено:

- предмети, ззовні схожі купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 108 штук на загальну суму 10800.

Під час особистого обшуку ОСОБА_8 було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Apple Iphone 1 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 .

20.01.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених речей в ході проведення даних слідчих та процесуальних дій.

21.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що є достатні підстави вважати, що предмети, ззовні схожі купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 108 штук на загальну суму 10800, належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується показаннями ОСОБА_9 отриманими в ході проведення останньої у якості свідка у вказаному кримінальному провадженні, та можуть бути доказами факту та обставин, що встановлюються, протиправної діяльності направленої на вчинення злочину та використовувались як знаряддя та засоби вчинення вказаного кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди та містять інформацію щодо здійснення протиправної діяльності та скоєння злочинів.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що грошові кошти вилучені у ОСОБА_8 під час обшуку та остання повідомляла слідчого про їх належність ОСОБА_4 , просив клопотання задовольнити. Вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 займається протиправною діяльність, а саме збутом наркотичних засобів, вилучені грошові кошти могли бути отримані саме під час здійснення його незаконної діяльності. Зауважив, що обшук проводився за безпосередньої згоди ОСОБА_8 ..

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що під час проведення обшуку порушено вимоги КПК України, відсутній дозвіл суду на його проведення, громадянка ОСОБА_8 повідомляла, що грошові кошти було отримано від ОСОБА_4 , які належать його матері, просив відмовити в задоволенні клопотання та долучив додаткові документи, на підтвердження належності грошових коштів саме матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення клопотання, повідомив, що грошові кошти належать його матері, які вона йому передала на зберігання, так як вона мешкає у місті Марганець, Дніпропетровської області, яке постійно обстрілюється. Зауважив, що грошові кошті передавав ОСОБА_8 , оскільки знайомий з нею дуже давно та довіряє.

Слідча суддя, вислухавши думку учасників, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, дійшла висновку про таке.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ ВП №2 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

20.01.2023 в період часу з 17 години 54 хвилин по 18 годину 33 хвилини слідчою ОСОБА_11 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено невідкладний обшук квартири АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого працівниками поліції виявлено та вилучено предмети, ззовні схожі купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 108 штук на загальну суму 10800, які 20.01.2023 постановою слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_12 , визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звернувся з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В даному конкретному випадку випадку обшук проводився відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, про що вказано у протоколі.

В той же час, згідно вимог ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч.2 ст. 234 КПК України).

Водночас, до матеріалів клопотання не долучено та не надано в судовому засіданні слідчим копії ухвали про надання дозволу на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , тобто не підтверджено правомірності проведення такої слідчої дії. Також слідчій судді не надано інших відомостей, зокрема, щодо надання ОСОБА_8 згоди на проведення обшуку у приміщенні квартири та про належність вказаного житла безпосередньо їй.

Крім того, слідчою суддею не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України, оскільки до матеріалів клопотання не долучено доказів, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 та здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, такі відомості не містяться і у протоколі обшуку, також слідчим не спростовано відомості щодо належності вилучених грошових коштів не ОСОБА_4 , а його матері.

В той же час, слідча суддя приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.02.2023 року вже надавалася аналогічна оцінка відповідності вилученого майна вимогам ст. 98 КПК України, та прийнято рішення про відмову в задоволення клопотання про накладення арешту на предмети, ззовні схожі купюри номіналом 100 доларів США у загальній кількості 108 штук на загальну суму 10800, що вилучено у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст.98,170,171,172,309,395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША