Дата документу 30.01.2023 Справа № 333/6783/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6783/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/139/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Райське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у військовому званні «головний сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 лютого 2023 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 №17 ОСОБА_7 , призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_10 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_10 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_11 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу. Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, як зазначив слідчий у клопотанні, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_10 , діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме, домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_11 вигнав ОСОБА_10 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні. Через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_10 та старшим сержантом ОСОБА_11 виник конфлікт.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним діями старшого сержанта ОСОБА_11 , з метою встановлення свого авторитету та демонстрації своєї уявної переваги у військовому колективі, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість спричинення тяжких наслідків старшому сержанту ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, у порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 123, 127, 128 Статуту, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого, а саме командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_11 .

Діючи з вищевказаною метою, головний сержант ОСОБА_10 взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме, РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_11 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9 ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, яке має ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року №17 ОСОБА_7 , призначено на посаду головного сержанта 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_10 перебуває у військовому званні «головний сержант».

Разом з ОСОБА_10 у першій стрілецькій роті на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить службу старший сержант ОСОБА_11 .

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) головний сержант ОСОБА_10 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно ст. 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України головний сержант взводу (обслуги, заступник командира взводу) (далі - головний сержант взводу) в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання взводом завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді. Головний сержант взводу підпорядковується командирові взводу та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу взводу. Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, згідно клопотання слідчого, незважаючи на наведені вимоги законодавства, головний сержант ОСОБА_10 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, 27 грудня 2022 року протягом дня головний сержант ОСОБА_10 перебуваючи у місці відпочинку 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме, домоволодінні розташованому у АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої та палив у будинку, у зв`язку з чим старший сержант ОСОБА_11 вигнав ОСОБА_10 на вулицю, щоб останній не палив у приміщенні, через вказані дії між головним сержантом ОСОБА_10 та старшим сержантом ОСОБА_11 виник конфлікт.

В результаті вказаних вище дій старшого сержанта ОСОБА_11 у головного сержанта ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_11 на підставі виниклих нестатутних відносин.

Після чого, 27 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, головний сержант ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на виконання наведеного злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті старшого сержанта ОСОБА_11 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті старшого сержанта ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті нестатутних відносин взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме РПК-74, серії НОМЕР_2 , опустив перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, тим самим дослав патрон до патронника, зайшов до кімнати, у якій перебував старший сержант ОСОБА_11 , висловив погрозу в бік останнього після чого здійснив не менше 17 пострілів в його напрямку.

В результаті вказаних умисних, незаконних дій головний сержант ОСОБА_10 спричинив старшому сержанту ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення передньої черевної стінки та лівої реберної дуги, проникаюче у черевну порожнину, з ушкодженням поперечної ободової кишки, великого чепця, гемаперитонеум, вогнепальні багатоуламкові переломи 7-9ребер та реберних хрящів зліва, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого плеча, які мають ознаки небезпечного для життя тілесного ушкодження та направлене на смерть потерпілого.

Тим самим, головний сержант ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у застосуванні насильства щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України та в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

28 грудня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 12-13).

29 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 74-82).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_12 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з метою переховування може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України, проте, під час судового засідання ним було звернуто увагу слідчого судді на той факт, що на даний момент перетин державного кордону України для громадян України є обмеженим.

Зазначає, що підозрюваний є учасником АТО, ООС з 2014 року та майже безперервно приймав участь у протистоянні військовій агресії російської федерації по теперішній час, а відтак виїзд на тимчасово окуповану бойовиками рф територію є «смертним вироком» ОСОБА_7 .

Вказує, що доводи про наявність ризиків впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні також є необґрунтованими, оскільки наявні у справі свідки дають свідчення лише про ті факти, які і так не оспорюються підозрюваним, тобто стосовно подій необережного поводження зі зброєю, які спричинили тяжкі наслідки та з наявних у справі протоколів допитів свідків вбачається, що жоден зі свідків лише чув звуки пострілів та бачив вже наслідки цього, але безпосередньо саму подію жоден зі свідків особисто візуально не сприймав.

Крім того зазначає, що будь-яких способів впливати на свідків підозрюваний не має, адже вони є військовослужбовцями, які постійно перебувають на передових позиціях в зоні бойових дій.

Зауважує, що впливати на потерпілого, підозрюваний також не має на меті, а навпаки, зважаючи на те, що підозрюваний та потерпілий з лютого 2022 року постійно разом перебували в зоні бойових дій та у них сформувались братні відносини, підозрюваний бажає надати посильну матеріальну допомогу для скорішого одужання потерпілого.

Також вказує, що щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то доводи слідчого судді є аналогічними тим доводам, які були викладені в оскаржуваній ухвалі на обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то доводи слідчого судді зводяться лише до припущень, що підозрюваний може винити злочини, передбачені ст.ст. 407 та 408 КК України, оскільки він вже вчинив злочин, передбачений Розділом XIX КК України.

Зауважує, що на розгляд слідчого судді були надані медичні документи, які підтверджують наявність у підозрюваного стійких захворювань, зокрема, туберкульозу, хронічної радикулопатії, вертеброгенної люмбоішіалгії, проблем із психікою (підозрюваний знаходиться на обліку у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР), а також наявність у підозрюваного інвалідності ІІІ групи.

Вказує, що надання необхідної ОСОБА_7 медичної допомоги та лікування в умовах тримання під вартою є неможливим, що у свою чергу може призвести до незворотних негативних наслідків для його здоров`я та життя.

Звертає увагу на те, що підозрюваний одружений та має на утриманні неповнолітню дитину.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу без доповнень.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він є інвалідом, ветераном війни та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що підозрюваний вчинив 17 пострілів в потерпілого в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що потерпілий прийшов у свідомість та дав показання, які викривають злочинні дії підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, які законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення яких передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що потерпілий ОСОБА_11 та свідки у даному кримінальному провадженні разом з підозрюваним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить для останнього умови для здійснення ним впливу на вказаних осіб, які вказують на нього, як на особу, яка вчинила інкриміновані йому кримінальні правопорушення, у тому числі шляхом залякування, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваному ОСОБА_7 інкримінуються вчинення декількох кримінальних правопорушень, що з високою вірогідністю свідчить про можливість вчинення ним інших злочинів.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності неспроможними.

При цьому, доводи з приводу відсутності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не беруться до уваги, оскільки такий ризик не був встановлений слідчим суддею, з чим погоджується і апеляційний суд.

Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 хворіє на ряд хронічних захворювань є слушними, проте, на даний час відомостей, які б свідчили про неможливість перебування останнього в умовах слідчого ізолятору через його стан здоров`я, апеляційному суду надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 дружини та неповнолітньої дитини не можуть бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів враховує доводи щодо стану здоров`я підозрюваного та приходить до наступного.

Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення щодо стану здоров`я ОСОБА_7 та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я останнього, який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 лютого 2023 року включно, залишити без змін.

Відповідно до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4