Справа № 953/6919/22
н/п 1-кп/953/1001/22
"16" грудня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
В провадженні Київського районного суду м. Києва знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину. Зважаючи на тяжкість покарання ОСОБА_4 у разі відсутності запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлено тим, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має джерела доходу.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що зазначені прокурором ризики відсутні, від органів досудового розслідування та суду він не ухилявся, неофіційно працює, крім того має ряд захворювань, в тому числі гепатит.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з тих підстав, що прокурором не доведено наявність зазначених ним ризиків, відсутні дані щодо виконання попереднього вироку, яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді обмеження волі, сама по собі тяжкість покарання не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором не доведено неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 21 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 19 грудня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 19 грудня 2022 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винувати, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ряду непогашених судимостей у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення до відбуття покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 26.07.2022.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, зокрема, наявність у останнього ряду непогашених судимостей, суд вважає, що ризики, передбачені п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, продовжують існувати. Наявність зазначених ризиків у їх сукупності виправдовує тримання обвинуваченого під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Доводи обвинуваченого щодо наявності в нього ряду захворювань жодним чином не підтверджені, на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у суду відсутні дані щодо наявності у останнього будь-яких захворювань, які б унеможливлювали його перебування в умовах слідчого ізолятора.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд
Клопотання прокурора про подовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою на шістдесят днів до 13 лютого 2023 року.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування.
Строк дії ухвали встановити до 13 лютого 2023 року.
Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст судового рішення складений 19 грудня 2022 року.

Головуючий суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7