КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/5203/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2741/2022
Категорія 1 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000473 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , громадянина Молдови, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києвавід 16 травня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці 17 днів, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року та з 02 грудня 2021 року по 17 березня 2022 року і визнано ОСОБА_10 таким, що повністю відбув покарання за цим вироком.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 27 січня 2020 року приблизно о 13 год 15 хв, знаходячись в приміщенні торгівельного залу супермаркету «Велмарт», розташованого по вул. Чорнобильській, 16/80 в м. Києві, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Фудком». З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, взяв з торгівельних полиць належні ТОВ «Фудком» продукти харчування на загальну суму 350 грн 49 коп (без ПДВ) та сховав до рукавів куртки. Далі ОСОБА_9 , не розплатившись за товар, приблизно о 13 год 35 хв цього ж дня прослідував до виходу із супермаркету, однак довести кримінальне правопорушення до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони супермаркету разом із наявним при ньому чужим майном.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок Святошинського районного суду м. Києвавід 16 травня 2022 року стосовно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 3 місяці, зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року та з 02 грудня 2021 року по 17 березня 2022 року і вважати ОСОБА_10 таким, що повністю відбув покарання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ст. 73 КК України, оскільки покарання у виді арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_9 мало призначатися за загальним правилом у місяцях.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який не заперечував щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді арешту суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65- 67 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі. Водночас є обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 73 КК України, при визначенні розміру покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Згідно зі ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Із законодавчого визначення та судової практики випливає, що відповідно до ст. 73 КК України строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); 2) місяці та роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців); 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи).

При цьому суди повинні спершу призначити одне із видів основного покарання за нормою, яка передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами призначення покарання, а потім зарахувати строк попереднього ув`язнення. І лише зарахування строку попереднього ув`язнення у фактично призначене покарання для визначення його остаточного розміру може бути обчислено у днях.

Враховуючи наведене, призначене ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді арешту, строк якого визначено судом у розмірі 3 місяці 17 днів, не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення ст. 73 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність шляхом зменшення строку призначеного ОСОБА_9 покарання у виді арешту до трьох місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2022 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.

Зменшити ОСОБА_9 строк призначеного за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді арешту з 3 місяців 17 днів до 3 (трьох) місяців.

У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4