Справа № 192/266/22
Провадження № 1-кп/192/79/22
В И Р О К
Іменем України

"25" листопада 2022 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження № 0000014, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2022 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оріхове, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ступеню інвалідності не має, раніше судимого:

-12 листопада 2019 року вироком Жовтневого районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи засудженим 12 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за вчинення корисливого кримінального правопорушення, перебуваючи на іспитовому терміні за вказаним вироком, 23 січня 2022 року приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи неподалік будівлі автобусної станції, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських спонукань та явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , яка йшла по проїзній частини дороги та під незначним приводом, запитавши дорогу до м. Запоріжжя, завів з потерпілою бесіду, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку м`яких тканин лівої половини обличчя, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинувачені не визнав.

Показав, що вночі 23 січня 2022 року, він перебуваючи в тверезому стані керував автомобілем, в цей час він їхав неподалік автобусної станції, яка розташована в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, де бачив жінок, які шли по дорозі, він запитав у них як проїхати до м. Запоріжжя, йому відповіли, щоб він розвертався та їхав назад. Після чого, ОСОБА_8 вдарив його по голові, потім сів в його машину та хотів їхати, в цей час обвинувачений витягнув ОСОБА_8 з автомобіля та вони між собою почали битися. Після цього, приїхали працівники поліції, та один з них вдарив обвинуваченого. Потерпілій ОСОБА_7 він не спричиняв ніяких тілесних ушкоджень і громадський порядок не порушував.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 даними під час судового розгляду, яка показала, що 23 січня 2022 року приблизно о 01 год. 00 хв. вона разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йшли по дорозі біля автовокзалу, який знаходиться напроти буд. АДРЕСА_3 , де в цей час їхав автомобіль марки ВАЗ, який зупинився, за кермом якого був раніше не відомий їй ОСОБА_3 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Він запитав у них дорогу до м. Запоріжжя та в цей час виходячи з автомобіля він висловлювався нецензурною лайкою, потім обвинувачений наніс їй один удар кулаком в область лівого ока, після чого з вказаного автомобіля вийшла жінка, яка викликала працівників поліції.

Показаннями свідків:

ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в судовому засіданні, підтвердила показання потерпілої ОСОБА_11 і показала, що в січні місяці 2022 року точної дати вона не пам`ятає, після 00 год. 00 хв. вона разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 йшли по дорозі біля автовокзалу, який знаходиться напроти буд. АДРЕСА_3 , та в цей час біля них зупинився автомобіль марки ВАЗ, світлого кольору, за кермом якого був ОСОБА_3 , та в автомобілі знаходилася жінка. Обвинувачений запитав дорогу та в цей час коли ОСОБА_7 йому пояснювала дорогу, а саме як йому проїхати, він вийшов з автомобіля та без будь-якої причини наніс їй один удар кулаком в ліве око. ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не впевнено стояв на ногах.

ОСОБА_8 , який будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив показання потерпілої ОСОБА_7 і показав, що в січня місяці 2022 року, точної дати та час він не пам`ятає, але приблизно о 22 год. 00 хв. 23 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йшли по дорозі біля автовокзалу, який знаходиться в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, на відстані приблизно 10 м один від одного, в цей час біля них зупинився автомобіль марки ВАЗ, світлого кольору, за кермом якого був обвинувачений, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та запитав дорогу як йому проїхати. ОСОБА_3 вийшов з вказаного автомобіля та почав висловлюватися нецензурною лайкою, та в цей час, він побачив як його дружина ОСОБА_7 почала кричати та казати, що обвинувачений її вдарив, потім свідок підійшов та відтягнув обвинуваченого від потерпілої.

Письмовими доказами дослідженими під час судового розгляду:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 24 січня 2022 року, згідно якого ОСОБА_7 звернулась із заявою про те, що 23 січня 2022 року в період часу з 01 год. 00 хв. по 01 год. 20 хв., біля буд. АДРЕСА_3 , невідома особа спричинила їй тілесні ушкодження (а.с. 66).

Протоколом огляду місця події від 25 січня 2022 року з фототаблицями, згідно якого предметом огляду була територія за адресою: АДРЕСА_3 , тобто місце вчинення кримінального правопорушення (а.с. 67-69).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 січня 2022 року з таблицями зображень за участю потерпілої, згідно якого потерпіла показала, яким чином їй було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим (а.с. 71-74).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 січня 2022 року з таблицями зображень за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого свідок показала, яким чином потерпілій було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим (а.с. 75-78).

Висновком експерта № 12 Е від 31 січня 2022 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку м`яких тканин лівої половини обличчя, що спричинені від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударах об такі, можливо утворилися в термін, на який вказує обстежена, а саме: 23 січня 2022 року. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та набряку м`яких тканин лівої половини обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи та показання ОСОБА_7 , які вона дала під час допиту потерпілого від 26 січня 2022 року, не виключена можливість, що вони могли бути утворені при обставинах, які вказує потерпіла ОСОБА_7 . Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи не виключена можливість, що вони могли утворитись в період часу на який вказує потерпіла ОСОБА_7 (а.с. 79, 80).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.

Суд не враховує в якості доказу показання свідка ОСОБА_12 , яка будучи допитаною в судовому засіданні, про обставини кримінального правопорушення нічого повідомити суду не змогла, обмежившись лише тим, що вона перебувала в цей час в транспортному засобі, а фактично надала свідчення по іншому кримінальному правопорушенню, яке на даний час зі слів сторони захисту перебуває в стадії досудового розслідування.

Суд розцінює невизнання вини обвинуваченим як намагання ухилитись від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено факт хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю ОСОБА_3 .

Також суд не приймає посилання сторони захисту на те, що показання свідка ОСОБА_8 є неправдивими, враховуючи що він є чоловіком потерпілої, оскільки показання даного свідка узгоджуються, як з показаннями іншого свідка такі і з іншими доказами дослідженим під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період строку випробування, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, обставин, які пом`якшують покарання не вказано, обставиною, яка обтяжує покарання стороною обвинувачення зазначено рецидив злочинів.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також встановлені обставини справи вважає, що в даній справі відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

Також, суд вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, враховуючи, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 2 місяця, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, встановленого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року, тому, суд вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, слід керуватись ч. 1 ст. 71 КК України, та частково приєднати до покарання призначеного за цим вироком перерахувавши його у покарання позбавлення волі з врахуванням положень п.п. а п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року у виді 2 років 11 місяців позбавлення волі і остаточно слід призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого не застосовувався, тому початок строку відбуття покарання для обвинуваченого, слід встановити з дня початку фактичного виконання даного вироку. Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Оскільки суду не було надано жодного речового доказу, тому й вирішити питання, щодо їх долі суд позбавлений можливості.

Процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню, підтверджених належним чином суду не зазначено, тому суд приходить до висновку, що процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року терміном два роки одинадцять місяців позбавлення волі, перерахувавши покарання за цим вироком у покарання позбавлення волі за правилами п.п. а п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1