ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кс/821/2/23 Справа № 2-41/97 Категорія: №2-41/97Головуючий у І інстанції Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засіданняОСОБА_4
за участі:
прокурора захисника засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, клопотання засудженого ОСОБА_7 з питань всякого роду сумнівів і протиріччя, які виникли в ході звернення до виконання, судових рішень - вироку від 19.12.1997 р., та постанови від 01.06.2000 р. Черкаського обласного суду по кримінальній справі № 2 - 41 / 97.

в с т а н о в и л а :

Вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року ОСОБА_7 засуджено до вищої міри покарання смертна кара розстріл, на підставі постанови від 01.06.2000 року Черкаського обласного суду міра кримінального покарання змінена на довічне позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року ОСОБА_7 подав клопотання про відкриття судового провадження з питань всякого роду сумнівів і протиріччя, які виникли в ході звернення до виконання, судових рішень, а саме: Вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року, яким ОСОБА_7 засуджено до вищої міри покарання смертна кара розстріл, та Постанови від 01.06.2000 року Черкаського обласного суду, якою міра кримінального покарання змінена на довічне позбавлення волі та просив:

1. Привести судові рішення по кримінальній справі N9 2-41/ 97, вирок від 19.12.1997 р. та постанову від 01.06.2000 р. Черкаського обласного суду - у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.

2. У відповідності до вимог ст.ст. : 42; 43 КПК України - забезпечити його як суб`єкта права, конституційні та процесуальні права під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подане клопотання, думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до положень ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з вимогами ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Таким чином, діючим кримінально-процесуальним законодавством передбачено перелік питань, які можуть бути вирішенні за клопотанням зацікавлених і визначених ст. 539 КПК України осіб, під час виконання вироку суду, який набрав законної сили та порядок їх розгляду.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.90 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" у порядку, передбаченому ст.411 КПК України (1003-05), суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків:

- про застосування акта амністії, якщо його застосування є обов`язковим і суд при постановленні вироку не обговорював цього питання;

- про звільнення з-під варти особи, засудженої умовно чи до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або із застосуванням до неї ст.46-1 КК України (2001-05), якщо підсудний був під вартою і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу;

- про скасування запобіжного заходу, якщо при виправданні підсудного чи засудженні його зі звільненням від покарання суд у вироку не вказав про його скасування;

- про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущено неточність при його обчисленні;

- про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані;

- про застосування відстрочки виконання вироку не тільки щодо основного, але й щодо додаткового покарання, якщо рішення суду про застосування ст.46-1 КК України неконкретизоване;

- про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно;

- про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду;

- про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань;

- про оплату праці захисника;

- про долю неповнолітніх дітей засудженого, які залишилися без догляду, і передачу їх для піклування установам, родичам або іншим особам, якщо у вироку нема такого рішення;

- про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання;

- про призначення громадського вихователя неповнолітньому в разі його умовного засудження або застосування до нього міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, або відстрочки виконання вироку відповідно до ст.46-1 КК України;

- про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

Під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про поновлення в правах особи, обмежених під час кримінального провадження, якщо таке поновлення не було зроблено судом при ухваленні виправдувального вироку; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку; про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно; про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду; про заходи піклування про неповнолітніх, непрацездатних і збереження майна засудженого, якщо у вироку немає такого рішення, тощо.

Наведений перелік питань про будь-які сумніви і суперечності, недоліки, допущені судом при ухваленні вироків, а також питань, що виникають в процесі виконання вироків, які належить вирішувати суду під час виконання вироків, не є вичерпним. Однак, під час виконання вироків суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, якщо таке погіршення становища прямо не передбачено в законі.

Як вбачається з змісту клопотання засудженого ОСОБА_7 , він вважає неправосудними вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року, яким ОСОБА_7 засуджено до вищої міри покарання смертна кара розстріл, на підставі постанови від 01.06.2000 року Черкаського обласного суду міра кримінального покарання змінена на довічне позбавлення волі, тобто фактично не погоджується з призначеним йому покаранням та ухваленим щодо нього судових рішень, які набрали законної сили, обґрунтовуючи свої доводи встановленням Конституційним Судом України неконституційності такого виду покарання як смертна кара, неконституційності інших законів, правових актів та їх окремих положень, застосованих судом при вирішенні справи; а також встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобов`язань при вирішенні схожих справ.

Оскільки клопотання містить доводи щодо перегляду вироку суду, який набрав законної сили, колегія суддів вважає, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, ОСОБА_8 в своєму клопотанні не зазначено і не конкретизовано коло питань, які необхідно вирішити та які саме сумніви і протиріччя виникли під час виконання даного вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про вирішення питань всякого роду сумнівів і протиріччя, які виникли в ході звернення до виконання судових рішень - вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року та постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року слід відмовити так як його доводи не відносяться до переліку питань, які вирішуються в порядку п. 14 ч. 1 ст. 537 КУпАП.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 537, 539, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання з питань всякого роду сумнівів і протиріччя, які виникли в ході звернення до виконання, судових рішень - вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року та постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -