Справа № 165/1982/22
Провадження № 1-в/156/34/22
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі подання начальника Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. катуніно приморського району архангельської області російської федерації, українця, громадянина України, розлученого, непрацевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, мешканця: АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року з врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки та із встановленням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України,

учасники:

прокурор ОСОБА_5 не з`явився,

представник відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області не з`явився,

засуджений ОСОБА_4 не з`явився,

в с т а н о в и в :

14.12.2022 року начальник Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про уточнення порядку виконання судових рішень щодо ОСОБА_4 обґрунтовуючи його тим, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року такого засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Під час виконання вироку стало відомо, що ОСОБА_4 засуджено вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. Однак, під час ухвалення 21.09.2022 року вироку Іваничівського районного суду Волинської області не враховано призначене покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року.

У зв`язку із викладеним, начальник Володимирського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_3 направив до Іваничівського районного суду Волинської області матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про порядок виконання покарання за наявності декількох вироків.

Розгляд подання призначено в судовому засіданні на 29.12.2022 року.

В судове засідання прокурор, представник центру пробації та засуджений не з`явилися.

Від представника центру пробації надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без його участі. Вважає, що вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року та вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року можливо виконувати окремо.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі та прохання щодо окремого виконання вироків Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року та Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, врахувавши думку прокурора та засудженого, проаналізувавши матеріали подання, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 24.10.2022 року.

26.10.2022 року вказаний вирок було надіслано на виконання до Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області.

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 20.10.2022 року.

На даний час на виконанні у Володимирському районному відділі №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області відносно ОСОБА_4 перебувають два вироки: Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року та Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року, які набрали законної сили та за юридичною силою і за правовим значенням є рівними та такими, що підлягають обов`язковому та безумовному виконанню (ч. 2 ст. 21 КПК України).

Такі вироки перебувають на виконанні у Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області окремо, що підтверджено розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків. Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст.2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Застосувати ст. ст. 70, 71 КК України у даному випадку не можливо, оскільки таким чином суд повинен погіршити становище засудженого. Будь-яка зміна правового становища особи, на погіршення такого стану, може відбутись лише шляхом ухвалення юридично найважливішого судового акту вироку. Постановлення ухвали, яка змінить правове становище засудженого, погіршивши його, буде порушенням принципів кримінального процесуального права, в тому числі призведе до зміни змісту обох вироків, що за кримінальним процесуальним законом може мати місце лише під час ухвалення вироку та/або під час перегляду судового рішення вищою інстанцією. Самостійна зміна вироку, судом першої інстанції, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки призначені засудженому покарання не пересікаються і не виключають один одне. Особа, під час відбуття покарання, може довільно виконати громадські роботи, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт. Одночасно засуджений може знаходитись під іспитовим строком, виконувати обов`язки покладені на нього судом. Контроль за виконанням покарання у обох випадках, зможе забезпечити пробаційна служба. Жодних перешкод для самостійного виконання вироків у даному випадку не має.

Відтак, суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Володимирського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень стосовно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки із покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України та вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20.09.2022 року, згідно з якими ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1