Справа № 504/221/23
Номер провадження 1-кп/504/508/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження № 0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з профільною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби о 08 год. 00 хв. 04.09.2014 не з`явився на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (у рішенні суду не зазначається) та продовжував ухилятися від військової служби до 09 год. 00 хв. 07.12.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Суду пояснив, що в 2013 році уклав контракт та поступив на службу до Збройних Сил України. В 2014 році приймав участь у бойових діях під час проведення ООС АТО в Донецькій та Луганській областях. Після повернення отримав відпустку, з якої усвідомлюючи протиправність свого вчинку, вирішив не повертатись. В 2022 році добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомити про вчинений злочин. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Судом встановлено, що 26.11.2013 громадянином ОСОБА_4 укладено з Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2013 № 2711 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2014 № 15-к старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з 26.11.2013, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_4 надано частину щорічної відпустки за 2014 рік строком 7 діб, а саме з 28.08.2014 по 03.09.2014. Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був прибути з відпустки о 08 год. 00 хв. 04.09.2014 до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою (в рішенні суду не зазначається).

Проте, діючи в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 04.09.2014 не з`явився на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

07.12.2022 о 09 год. 00 год. старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявив про себе та вчинений ним злочин.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 408 ч. 1 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, те, що ОСОБА_4 раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проходження служби, приймав участь у бойових діях в зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях, добровільно повідомив про свій злочин, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, є можливим застосувати дію ст.75 КК України, з покладанням на останнього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 349, 371-373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1