КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 07 березня 2023 року апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та апелянта ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна-

адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на виявлене та вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone 14 Plus», який поміщено до спецпакету № KIV 31122934;

- ноутбук «hp» серії CND 44461 FF із зарядним пристроєм, які поміщено до спецпакету №7300001;

- 8 штук запакованих та нових сім-карт «Лайфсел» з номерами телефонів ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ), які поміщено до спецпакету № KIV 3112794;

- 4 фалоімітатори, які поміщено до спецпакету № PSP 3116493;

- анальна пробка з хвостиком чорного кольору, яку поміщено до спецпакету

№ KIV 3112877;

- 2 коробки від мобільних телефонів «Iphone 14 Plus», які поміщено до спецпакету № KIV 3112797;

- мобільний телефон марки «Iphone Х» на 64 гб. з паролем « НОМЕР_10 », який поміщено до спецпакета № KIV 31122935;

- 3 банківські картки: № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , які поміщено до спецпакету №WAR 0044488.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 та апелянт ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційну скаргу в яких просили скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000032 від 31.01.2023 начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 негайно повернути майно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Вважають оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянти зазначають, що в ході проведення обшуку ОСОБА_5 повідомляла слідчого, що одна коробка від мобільного телефону, 3 фалоімітатори, анальна пробка, картки мобільного зв`язку та жіночі парики належать ОСОБА_7 , яка є її співмешканкою, однак даний факт слідчим залишено поза увагою.

Окрім того, вказаний факт достовірно відомо прокурору, про те в клопотанні зазначене не відображено.

Зауважує, що доступ до комп`ютеру та мобільних терміналів зв`язку, ОСОБА_5 не обмежувався. На думку апелянта, обшук у ОСОБА_5 проведено не у спосіб передбачений чинним законодавством.

Також, в клопотанні відсутня інформація про іншого власника майна, що призвело до порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України.

Окрім того, слідчому судді повідомлено, що клопотання подано з порушенням ст.ст. 110, 171 КПК України, оскільки підписано старшим групи прокурорів-начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , однак виконано на офіційному бланку СУ ГУ НП в Київській області.

Представник ОСОБА_6 звертає вагу на те, що під час розгляду клопотання, прокурором надано слідчому судді додаткові докази, а саме протокол допиту свідка ОСОБА_12 та інші документи. В той час, слідчим суддею відмовлено ОСОБА_5 в ознайомленні із доданими документами.

Також слідчим суддею не досліджено матеріали справи та не враховано те, що ОСОБА_5 не має відношення до вказаного кримінального провадження, що підтверджується протоколами впізнання.

Зауважують, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та вилученні речі не мають відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчим суддею, не враховано наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що призвело до порушення вимог ст. 173 КПК України.

В судове засідання апелянт ОСОБА_7 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлена у передбачений законом спосіб. Відтак, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності апелянта ОСОБА_7 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи представника адвоката ОСОБА_6 та власника майна ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційні скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НП у Київській області здійснюється досудове розслідування, відомості про яке 31 січня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000032, за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.

01 лютого 2023 року на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, а також з метою врятування майна, а саме речових доказів, у присутності двох понятих, проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року вказаний обшук легалізовано.

Постановою старшого слідчого в ОВС-криміналіст СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_13 від 01 лютого 2023 року вилучене майно за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

02 лютого 2023 року прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 поштовим зв`язком направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотанням про накладення арешту на виявлене та вилучене під час обшуку майно з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення п. 1 ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000032 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Посилання адвоката ОСОБА_6 , що клопотання подано з порушенням вимог ст.ст. 110, 171 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянтів не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею законно та обґрунтовано задоволено клопотання прокурора, а наведені обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та апелянта ОСОБА_7 з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 та апелянта ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

Єдиний унікальний № 761/4584/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадження № 11сс/824/1679/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК