гСправа № 358/1450/20 Провадження № 1-кп/358/135/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Богуславі кримінальне провадження № 1-кп/358/135/23 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біївці, Богуславського району Київської області, громадянина України, українця, освіта 7 класів, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.05.2019 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №1-кп/358/88/22 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали Богуславського районного суду Київської області від 07 лютого 2023 року, ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 07 квітня 2023 року включно та ухвалено утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 посилаючись на те, що судовий розгляд справи не можливо завершити до 07 квітня 2023 року. На переконання прокурора обвинувачений в разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, вважав, що клопотання прокурора необґрунтоване та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання про захід забезпечення кримінального провадження, керуючись положеннями глави 18 КПК України приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого; наявність судимостей.

На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

В судовому засіданні прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, враховуючи, що він не одружений, не має постійного місця роботи, тобто не має сталих соціальних зв`язків. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює та не має постійного джерела доходу, зусиль до пошуку роботи не докладає, раніше вчиняв кримінальні правопорушення, відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому свідомо прийняв рішення вчинити кримінальне правопорушення, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що:

за способом життя та економічним становищем: обвинувачений до затримання не працював, не мав постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займався, соціально стійких зав`язків не має;

за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність;

за станом здоров`я: відсутні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення;

Вказані обставини, за переконанням суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає не обґрунтованими, такими, що нічим не підтверджуються та не спростовують доводів прокурора. Стороною захисту не надані інші докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючі всі обставини, ризики, суд дійшов висновку про необхідність продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати 60-ти днів, тобто по 27 травня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 357 КК України строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України» та до відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області - для відому та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором в частині запобіжного заходу.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 30 березня 2023 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_1