Справа № 509/131/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000395 від 05.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого зварювальником в ТОВ "Історома", одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2022 року приблизно о 13.30 год., точний час досудовим слідством та судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним мопедом марки «Yamaha Jog» без державного номерного знаку, який не потребується, здійснював рух у світлий час доби, по асфальтованому сухому дорожньому покриттю автодороги по вул. Т. Шевченко с. Калаглія Одеського району Одеської області, по прямій, на якій організований двосторонній рух, у смузі свого напрямку руху, в напрямку пров. Т. Шевченко с. Калаглія Одеського району Одеської області, зі швидкістю, що не перевищує 15 км./год, з увімкненим ближнім світлом фари.

Наближаючись до будинку АДРЕСА_3 , де на дорозі знаходилась група малолітніх дітей, що грались, він збавив швидкість свого руху, та в цей час діти, які побачили його, відійшли на узбіччя дороги та стали зправа від нього, а малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась на дорозі, де продовжувала малювати на асфальті, та в цей час обвинувачений ОСОБА_4 вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не переконався, що його рух буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, помітивши зміну дорожньої обстановки, яка виразилась в тому, що малолітня ОСОБА_5 стала перебігати дорогу з ліва направо в напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 12.3 Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3 « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для об`їзду перешкоди»,

обвинувачений ОСОБА_4 від продовження руху не відмовився, як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, невірно оцінив дорожню обстановку, що склалась, з грубим порушенням вимог Правил дорожнього руху, не переконався, що його дії будуть безпечними для інших учасників, та з необережності допустив наїзд передньою частиною свого мопеда на ОСОБА_5 , яка перетинала дорогу прямолінійно, здійснюючи свій рух з ліва на право в напрямку руху транспортного засобу, внаслідок чого її відкинуло вліво на асфальтобетонне покриття дороги, після чого обвинувачений ОСОБА_4 зупинився та в подальшому вжив певні заходи з допомоги потерпілій.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закритий осколковий перелом правої великогомілкової кістки в нижній третині зі зміщення, спричинив розлад тривалістю понад 21 день, тому за цим критерієм, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Отже, водій мопеда обвинувачений ОСОБА_4 шляхом належного виконання вимог пунктів 1.5.; 2.3. б); 12.3 Правил дорожнього руху гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, а його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку подією пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, збитки відшкодовано.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - її батько ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував та визнавав не доцільним досліджувати докази по справі. Цивільний позов не заявлено, протензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується та роботихарактеризується позитивно, працює зварювальником в ТОВ "Історома", одружений, зі слів обвинуваченого на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину, позицію законного представника потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, зокрема наявність на утриманні малолітньої дитини, наявність позитивної характеристики з постійного місця проживання та роботи, обставини, що пом`якшують покарання, та обставину, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду основного покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2022 року, необхідно скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять у загальному розмірі 1887 грн. 60 коп., які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами виконувати окремо та обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в загальному розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 60 копійок.

Арешт на майно, накладений в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.09.2022 року, - скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- мопед «Yamaha Jog» без д.н.з., який знаходиться на відповідальному зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , - вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1