Справа № 487/4217/22
Провадження № 1-кс/487/2813/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.12.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001889, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.12.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00001889, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, без можливості внесення застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Захисник та підозрюваний у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку з недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на особу та стан здоров`я підозрюваного, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді нічного домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Миколаївським РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.12.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00001889.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.12.2022 в період часу з 00 години 30 хвилин по 02:30 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виник спільний злочинний умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_8 та оберненням вказаного майна на свою користь.

З метою реалізації виниклого злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом штучно створеного приводу запросили ОСОБА_8 у будинок АДРЕСА_1 та розпочали розмову з останнім, в ході якої умисно, протиправно, маючи корисливий умисел, спрямований на вимагання передачі грошових коштів, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи їх настання, погрожуючи фізичною розправою, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, застосовуючи насильство, що виражалось в нанесенні ударів по голові, тулубу та кінцівкам, почали вимагали під приводом вирішення виниклого словесного конфлікту передати грошові кошти.

Через незначний проміжок часу, знаходячись у кімнаті вищевказаного будинку по АДРЕСА_1 , потерпілий ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя, під погрозою фізичної розправи та нанесення тілесних ушкоджень, діючи під психологічним та фізичним тиском стосовно передачі грошових коштів, погодився з вимогами вимагачів з метою збереження власного життя та здоров`я. Після чого перебуваючи під фізичним та психологічним тиском, здійснив вхід до мобільного застосунку «Приват24» та здійснив два перекази власних грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_5 на загальну суму 30000 гривень. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, заволоділи вищевказаними грошовими коштами в сумі 30000 гривень, мобільним телефоном марки І-phone «13 Pro Max» вартістю 60500 гривень та підсистемою електронної сигарети вартістю 1000 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_8 , на загальну суму 91500 гривень, маючи можливість розпорядитись ними на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

24.12.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.12.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме: у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними: заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.12.2022 року; рапортів працівників УПП ГУНП в Миколаївській області від 24.12.2022; протоколу в огляду місця події 24.12.2022 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.12.2022; протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_8 від 24.12.2022; протоколів затримання підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; зворотного повідомлення №7304 від 24.12.2022 року КНП ММР «Міська лікарні швидкою медичної допомоги» згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 діагностовано: ЗЧМТ, струс головного мозку, садна та забої м`яких тканин голови та кінцівок, протоколу огляду предмету, а саме: мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9C» з роздруківкою спілкування у за стосунку «Telegram», протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 2 ст. 189 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 189 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковому етапу та ОСОБА_5 , будучи обізнаним про кримінальне переслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які на теперішній час не отримано та досліджено органом досудового розслідування.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілу та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_11 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наведеним стороною обвинувачення обґрунтуванням, є недоведеною.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватим у вчиненні якого підозрюваному загрожує покарання до семи років позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1996 році; проходив лікування у зв`язку з отриманням 20.07.2022 року травми, пов`язаної з проходженням військової служби. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 неодружений, дітей не має, зареєстрований у Полтавській області, має місце проживання у місті Миколаєві, за яким, зі слів, проживає протягом останніх двох тижнів у свого знайомого ОСОБА_7 (а саме: місце події будинок АДРЕСА_1 ), на утриманні нікого не перебуває; є військовослужбовцем, раніше не судимий, повідомлень про вчинення іншого кримінального правопорушення не має. Розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , складає 91 500 гривень.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання (24.12.2022 року) та повідомлення про підозру (24.12.2022 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням до потерпілого насильства, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави строком до 23.02.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 27.12.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1