Справа № 750/9084/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/21/23
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника - адвоката ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ УСБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти, а саме на грошові кошти в сумі 1050 доларів США, а саме 9 купюр номіналом 100 доларів та 3 купюри номіналом 50 доларів, а також 2750 євро, а саме 5 купюр номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро та 5 купюр номіналом 20 євро, які належать ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000072 від 05 жовтня 2022 року, з тих підстав, що слідчим не було доведено їх належність ОСОБА_10 , оскільки свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що займається підприємницькою діяльністю в цьому ж приміщенні і вилучені грошові кошти належать йому, отже слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого в цій частині.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати з підстав необґрунтованості висновків слідчого судді, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вилучені під час обшуку грошові кошти, оскільки слідчим було доведено, що вони належать ОСОБА_10 , визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, як такі, що набуті злочинним шляхом та містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відмова в накладенні арешту, з урахуванням необхідності збереження речових доказів як предмету вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, не забезпечить конфіскацію майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Вказує на те, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а той час, як 24 грудня 2022 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України, якою передбачене покарання у виді конфіскації майна.

Звертає увагу, що з метою здійснення подальшого досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні плануються проведення слідчих дій з вищевказаними вилученими грошовими коштами з метою отримання доказів протиправної діяльності осіб та встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказували, що в судовому засіданні було доведено, що вилучені під час обшуку магазину ОСОБА_10 грошові кошти були предметом кримінального правопорушення, отже, набуті злочинним шляхом, є речовим доказом у кримінальному провадженню і на них має бути накладений арешт, що буде співрозмірним із завданням кримінального провадження, захисника, який заперечував проти арешту коштів, вказуючи, що вони належать родині сина підозрюваного та невістці, у яких троє неповнолітніх дітей і арешт призведе до скрутного матеріального становища, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, громадянин України ОСОБА_10 підозрюється у тому, що він спільно з громадянином України ОСОБА_12 та іншими невстановленими на даний час громадянами, через особисті зв`язки та закриті телеграм-канали підшукують чоловіків призивного віку, яким необхідно виїхати за кордон. Після цього вказані громадяни здійснюють виготовлення та підроблення військово-облікових документів, довідок про зайняття волонтерською діяльністю з подальшим внесенням до бази даних «Шлях», що надають можливість безперешкодного перетину державного кордону України особам призивного віку. Вартість вказаних підроблених документів становить від 4000 до 6500 доларів США.

За матеріалами досудового розслідування, 15 листопада 2022 року ОСОБА_13 передав грошові кошти в сумі 500 доларів США громадянину ОСОБА_12 , як завдаток для подальшого виготовлення та підроблення військово-облікових документів, довідок про зайняття волонтерською діяльністю з подальшим внесенням до бази даних «Шлях» щодо ОСОБА_13 .

За викладеними фактами 05 жовтня 2022 року СВ Управління СБ України в Чернігівської області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

23 грудня 2022 року в ході проведення обшуку в приміщенні магазину «Люстри бра», де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1050 доларів США, а саме 9 купюр номіналом 100 доларів та 3 купюри номіналом 50 доларів, а також 2750 євро, а саме 5 купюр номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро та 5 купюр номіналом 20 євро.

Наступного дня вилучені під час обшуку грошові кошти були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим не було доведено належність вилучених під час обшуку грошових коштів саме ОСОБА_10 , оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є сином підозрюваного, вказав, що він також займається підприємницькою діяльністю в цьому ж приміщенні і вилучені грошові кошти належать йому, на підтвердження своїх слів надав квитанції про здійснення поповнення карткового рахунку та валютних операцій, починаючи з 2019 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може, вважає їх передчасними та необґрунтованими.

Довідка про те, що ОСОБА_11 є фізичною особою підприємцем, копії квитанцій про поповнення карткового рахунку та копії квитанцій про здійснення валютних операцій на різні суми, а також договір суборенди приміщення від 04 січня 2022 року не підтверджують той факт, що вилучені під час обшуку приміщення по АДРЕСА_1 готівкові кошти належать саме свідку.

Так, квитанції на грошові операції з платіжною карткою не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони є підтвердженням руху грошових коштів на рахунку ОСОБА_11 , як фізичної особи, тим більше, що ці дані за 2019 рік, тобто з часу проведення цих операцій минуло більше двох років. (38-40, 44-49) На той час, ОСОБА_11 не користувався приміщенням по АДРЕСА_1 , а дані, які містяться у наданих квитанціях лише підтверджують зарахування грошових коштів на його особистий рахунок, а не на рахунок особи-підприємця.

Квитанції на аркушах справи 41, 43 від 21 та 23 червня 2022 року також є підтвердженням зарахування грошових коштів в національній валюті на рахунок ОСОБА_11 , але ці дані не вказують, що вилучені під час обшуку грошові кошти в іноземній валюті належать саме свідку.

Квитанції про здійснення валютних операцій в період з 16 по 22 грудня 2022 року дійсно підтверджують придбання доларів США різними сумами на загальну суму 1000 доларів, та дві операції щодо придбання Євро на загальну суму 630 Євро. (а.с 50) Однак, квитанції не містять інформації щодо особи, яка здійснювала ці операції, в них відсутній підпис клієнта, а тому є безпідставним твердження, що ці операції були здійснені ОСОБА_11 . У разі, якщо ці операції були здійснені ОСОБА_11 , то з яких підстав слідчий суддя прийшов до переконання, що він зберігав ці грошові кошти в приміщенні магазину.

Крім того, в приміщенні магазину були вилучені інші суми валютних грошових коштів, а саме 1050 доларів США та 2750 євро, що ставить під сумнів, що це саме ті грошові кошти, які були придбані за наявними у матеріалах квитанціями.

З протоколу обшуку також вбачається, що ОСОБА_10 перед початком обшуку добровільно видав грошові кошти, заявивши про те, що в магазині маються грошові кошти в іноземній валюті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та вказуючи про те, що грошові кошти належать ОСОБА_11 , оскільки він здійснює підприємницьку діяльність в приміщенні магазину по АДРЕСА_1 , слідчий суддя залишив поза увагою, що підозрюваний ОСОБА_10 також здійснює підприємницьку діяльність в цьому приміщенні, яке здає в суборенду своєму синові, тому є незрозумілим якими об`єктивними даними керувався слідчий суддя, прийшовши до такого однозначного висновку, встановивши належність грошових коштів певній особі.

Отже, на даному етапі досудового розслідування рішення слідчого судді про відмову у накладенні арешту на грошові кошти, вилучені під час обшуку та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, є передчасним та може перешкодити встановити обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Тим більше, слушними є доводи прокурора в тій частині, що ОСОБА_10 підозрюється у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод та надання засобів, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, якою передбачене покарання до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

Отже, відмова у накладенні арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти, які за встановлених обставин обґрунтовано вважати, як такі, що належать ОСОБА_10 та могли бути здобуті ним в результаті злочинної діяльності, позбавить можливості виконати покарання в частині конфіскації майна.

Крім того, сума неправомірної винагороди, яку міг отримувати ОСОБА_10 та інші особи, була значною, що вказує на об`єктивні підстави вважати, що вилучені під час обшуку за місцем здійснення підприємницької діяльності грошові кошти цілком обґрунтовано могли бути здобуті злочинним шляхом, а отже, є предметом вчинення кримінального правопорушення, та можуть підлягати спеціальній конфіскації.

Щодо наявності чи відсутності здатності арештованого майна слугувати в якості доказів вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд зауважує, що це можна встановити саме під час проведення досудового розслідування, з метою забезпечення та збереження вказаного майна і саме тому виникає необхідність в накладенні на нього арешту .

Крім того, вказівку суду на відсутність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням апеляційний суд вважає передчасними, оскільки на даний час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном (грошовими коштами) та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, особа, яка доведе, що є законним володільцем арештованого майна, не позбавлена права ініціювати питання про скасування накладеного арешту у порядку ст. 174 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2022 року скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000072 від 05.10.2022 задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час обшуку у підозрюваного ОСОБА_10 грошові кошти: 1 050 доларів США: 9 купюр номіналом 100 доларів та 3 купюри номіналом 50 доларів, а також 2 750 євро: 5 купюр номіналом 200 євро, 5 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро та 5 купюр номіналом 20 євро, з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження майном, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_2