Справа № 686/9133/21
Провадження № 1-кс/686/8967/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, в якій просив скасувати постанову дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 16 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000280 від 10.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана ним постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження № 0000280, є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Дізнавач у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказавши, що постанова є законною, а прийняте рішення правильним.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000280, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову дізнавача про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

СД Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000280 від 10.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Встановлено, що постановою дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 16 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

Однак, вказаним вимогам постанова дізнавача не відповідає, оскільки фактично зводиться до викладу показань потерпілих, свідків та пояснень ОСОБА_6 , без їх подальшого аналізу та логічних висновків, а також без урахування розбіжностей у показаннях вказаних осіб.

Так, закриваючи кримінальне провадження, дізнавач указує, що під час необхідної оборони особа має право заподіювати шкоду особі, яка посягає на вчинення суспільно небезпечного діяння, виключно в розмірі, необхідному для припинення протиправних дій нападника. Така шкода повинна суб`єктивно визначатись потерпілим в конкретній ситуації, що склалась. При цьому, якщо протиправні дії відносно особи, яка обороняється, проводяться із застосуванням зброї, групою осіб або з протиправним проникненням в житло чи інше приміщення необхідна оборона може бути застосована із заподіянням шкоди, особі, яка посягає, без обмежень, аж до заподіяння смерті посягаючого. У подальшому дізнавач доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_6 має місце необхідна оборона, оскільки відповідно до наявної інформації останній знаходився за гаражами сам із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що розцінюється як напад групою осіб відповідно до показів учасників конфлікту та свідків, на підставі чого ОСОБА_6 і застосував зброю для власного захисту.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Висновок дізнавача про напад на ОСОБА_6 групи осіб зроблений ним виходячи із того, що останній знаходився за гаражами сам із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Також дізнавач указує, що оцінка наявності нападу здійснена ним відповідно до показань учасників конфлікту та свідків.
Разом з тим, саме по собі знаходження особи у колі інших осіб не є достатньою підставою для того, щоб розцінювати їх спільне перебування у певному місці як напад на іншу людину з числа вказаної групи.
Твердження ж про те, що оцінка наявності нападу здійснена з урахуванням показань свідків та учасників конфлікту не витримує критики, оскільки показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суперечать поясненням ОСОБА_6 , а свідок ОСОБА_11 взагалі не спостерігав розвитку події, яка мала місце за гаражем.
Зокрема, у показаннях потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які узгоджуються між собою, останні вказують на те, що саме ОСОБА_6 наніс першим удар ОСОБА_5 в область голови, а удар/ляпас ОСОБА_5 був у відповідь на протиправні дії ОСОБА_6 . До пострілів ОСОБА_7 стояв осторонь та почав наближатися до ОСОБА_6 лише тоді, коли останній влучив у ОСОБА_5 , тоді ж отримавши кульове поранення.
Проте слід звернути увагу на те, що показання вказаних вище свідків та потерпілих різняться щодо кількості зроблених пострілів, однак жоден із потерпілих та свідків не вказує, щоб ОСОБА_6 здійснював попереджувальний постріл (про що зазначає свідок ОСОБА_11 ), навпаки указуючи про спрямованість пострілів у бік ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .
Зокрема, ОСОБА_7 , даючи показання 12.04.2021, вказав, що ОСОБА_6 здійснив два постріли у сторону ОСОБА_5 , та два постріли у його сторону. Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_8 (протокол допиту від 12.04.2021).
Тоді як ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_6 стріляв двічі влучно у нього, а інший постріл прийшовся у ОСОБА_7 та був здійснений у його сторону. Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (протоколи допитів від 12.04.2021).
Свідок ОСОБА_11 показав, що бачив як ОСОБА_6 тягнули за гаражі двоє чоловіків, які приїхали на дзвінок літнього чоловіка. Що відбувалося за гаражами йому невідомо, але бачив, як з-за гаражів вибіг ОСОБА_6 , за якими бігло двоє чоловіків, дістав пістолет та здійснив один постріл у гору, але оскільки чоловіки не зупинилися, здійснив один постріл в одного чоловіка, та два постріли в іншого, так як вони продовжували наближатися. Пам`ятає, що після того, як ОСОБА_6 повалили на землю, його ніхто не бив.
ОСОБА_6 , у свою чергу надав пояснення, що син літнього чоловіка схопив його за руку та потягнув за гаражі, тоді ОСОБА_6 вирвався та почав тікати, але син літнього чоловіка його наздогнав та наніс два удари кулаком в обличчя. Тоді ОСОБА_6 дістав з-за пояса травматичний пістолет, перезарядив його та попередив про застосування зброї. Після цього чоловік в кепці дістав ніж, чоловік який наносив удари, почав наближатись, а чоловік у кепці з ножем почав бігти у сторону ОСОБА_6 . Два постріли ОСОБА_6 здійснив у чоловіка, який наносив йому удари, також два постріли було здійснено у чоловіка з ножем. Тоді вказані особи затримали ОСОБА_6 та чоловік, який перед цим наносив йому удари, наніс близько 10 ударів у спину в районі нирок.
Жодних слідчих дій, зокрема тих, які би були спрямовані на усунення наведених розбіжностей у показаннях вказаних осіб, дізнавачем проведено не було, як і не проведено слідчих експериментів за участю свідків.
Аналіз досліджених показань свідків та потерпілих указує на те, що лише ОСОБА_6 вважає, що застосувавши зброю, діяв з метою самозахисту.

А тому висновок дізнавача про те, що « ОСОБА_6 знаходився за гаражами сам із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що розцінюється як напад групою осіб відповідно до показів учасників конфлікту та свідків, на підставі чого ОСОБА_6 і застосував зброю для власного захисту» є таким, що не підтверджується матеріалами справи, зокрема показаннями самих потерпілих та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
І у даному контексті не зрозуміло, чому перевага надається поясненням саме ОСОБА_6 .
При цьому, слід звернути увагу на те, що при вирішенні питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, враховуючи конкретні обставини справи, слід здійснювати порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, стан необхідної оборони існує лише протягом суспільно-небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільно-небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

У ході досудового розслідування дізнавачу належить вжити заходів для усунення розбіжностей у показаннях свідків, потерпілих та ОСОБА_6 , встановити, хто саме із учасників конфлікту і кому наніс перший удар; чи підтверджуються матеріалами кримінального провадження пояснення ОСОБА_6 про те, що чоловік у кепці біг до нього з ножем; з`ясувати чи дійсно був акт суспільно небезпечного посягання та з боку кого, чи він об`єктивно підтверджується, а якщо так, то чи всі учасники конфлікту ( ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ) були задіяні у вчиненні нападу та яку виконували роль при цьому; з урахуванням переліченого, з`ясувати чи дійсно був акт захисту у діях ОСОБА_6 та встановити співвідношення акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту та їх відповідність чи невідповідність небезпечності посягання, а також з`ясувати чи відповідали дії ОСОБА_6 небезпечності посягання та обстановці захисту, чи справді була необхідність діяти саме так, як діяв ОСОБА_6 у даній обстановці.

Також слід додатково допитати свідка ОСОБА_11 та з`ясувати у нього, де саме знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , коли ОСОБА_6 із чоловіками перебували за гаражами з метою перевірки показань останніх в тій частині, що вони особисто спостерігали за конфліктом.
Додаткового допиту потребують і потерпілі у кримінальному провадженні з урахуванням наявних судово-медичних висновків щодо тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_6 , оскільки за версією ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ОСОБА_12 наніс ОСОБА_6 лише один ляпас, що не узгоджується із інформацією, наявною у даних висновках.
Окрім того також слід звернути увагу на те, що п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України встановлює таку підставу закриття кримінального провадження як встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час, відповідно до норм діючого кримінального законодавства, склад злочину це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно-небезпечне діяння як злочинне. Враховуючи наведене вище, на думку слідчого судді, в постанові про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, дізнавач повинен конкретизувати в діях яких саме осіб відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в діях саме цих осіб в даному випадку.

За таких обставин, прихожу до переконання, що постанова дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 16 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000280 від 10.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є незаконною, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 16 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000280 від 10.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 03.11.2022.

Слідчий суддя