Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/2742/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 759/1830/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку - месенджеру «Telegram» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001536 від 15 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Шевченко Чаплинського району Херсонської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна;

- за ч. 4 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 у складі організованої групи вчинила злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, за наступних обставин.

Так, Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи на меті незаконно збільшити власні доходи на постійній основі у квітні 2021 року, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, створила та очолила стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого була доставка до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де Особа 1 утримувалася, наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів та в подальшому їх збут серед ув`язнених, а також придбання, фасування, пакування та збут наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів безпосередньо на території міста Києва.

З метою вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, Особа 1 залучила до організованої та очоленої нею злочинної групи у якості виконавців свою дружину ОСОБА_7 та їх спільну знайому Особу 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Являючись керівником даної організованої групи, використовуючи мобільний зв`язок та месенджери, Особа 1 довела до відома ОСОБА_7 і Особа 2 план протиправної діяльності, який охоплював наступні етапи: підшукання, придбання, зберігання наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів у осіб, які знаходяться поза межами слідчого ізолятору, з метою їх передачі на територію вказаної установи шляхом надсилання поштових відправлень для подальшого збуту серед ув`язнених та засуджених, а також збут наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів безпосередньо на території міста Києва.

Створена Особою 1 організована група характеризувалася стійкими зв`язками, стабільністю і згуртованістю свого складу, об`єднанням учасників групи єдиним планом з розподілом функцій кожного з них, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, обізнаністю всіх учасників групи з планом злочинних дій, злагодженим функціонуванням до часу припинення її діяльності правоохоронними органами, безумовним і невідкладним виконанням вказівок Особи 1, з подальшим розподілом грошових коштів та наркотичних засобів, отриманих злочинним шляхом.

Являючись активним учасником організованої та очоленої Особою 1 злочинної групи, ОСОБА_7 виконувала функції виконався: використовуючи мобільний зв`язок, неухильно виконувала усні вказівки організатора, отримувала вказівки щодо придбання та збуту необхідної кількості і видів наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів; маючи у своєму користуванні банківську картку, за вказівкою організатора отримувала грошові кошти для придбання наркотичних, сильнодіючих лікарських засобів та за їх збут; здійснювала за вказівкою організатора самостійно та спільно із Особою 2 придбання, фасування, пакування наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів; за вказівкою організатора здійснювала самостійно та спільно з Особою 2 збут наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів на території міста Києва; виконувала інші вказівки та доручення керівника групи; за вказівкою організатора надсилала до ДУ «Київський слідчий ізолятор» поштові відправлення з наркотичними та сильнодіючими лікарськими засобами.

Організована група в складі Особи 1, Особи 2 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання спільного злочинного плану, відомого всім учасникам групи, вчинили кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів за таких обставин.

23 квітня 2021 року в денний час доби, відповідно до вказівок організатора та відведеної ролі, ОСОБА_7 , знаючи про те, що ОСОБА_9 має намір придбати наркотичний та сильнодіючий лікарський засіб, зателефонувала йому, підтвердила готовність продати метадон (фенадон), дифенгідрамін (димедрол) та зопіклон за 5400,00 гривень, повідомила про необхідність переказу указаних грошових коштів на її банківську картку, після чого надіслала текстове повідомлення з номером картки. Відповідно до попередньої домовленості, ОСОБА_9 у цей же день через платіжний термінал перерахував на банківську картку ОСОБА_7 4825,00 гривень з урахуванням комісії банку в сумі 175,00 гривень, після чого в ході телефонної розмови вона призначила йому зустріч неподалік станції Київського метрополітену «Академмістечко». Приблизно о 16 годині 59 хвилин ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_7 , вони разом попрямували до приміщення аптеки ТОВ «Лекфарм», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Академіка Палладіна, 18/30, де ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 решту грошових коштів в сумі 400,00 гривень. В свою чергу, ОСОБА_7 незаконно збула ОСОБА_9 попередньо придбані при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах: 10 таблеток у блістері, які містять сильнодіючий лікарський засіб - зопіклон масою 0,0744 г.; 10 таблеток у блістері, які містять сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,4266 г.; 9 згортків із полімерного матеріалу з кристалічними речовинами, які містять суміш сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,5204 г. та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) масою 2,5352 г.

Крім того, 14 червня 2021 року о 14 годині 31 хвилину Особа 1 надала ОСОБА_7 вказівку доставити до слідчого ізолятора поштовим відправленням під виглядом посилки з продовольчими продуктами та одягом наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби на ім`я Особи 1, яка повинна була їх збути серед ув`язнених, використовуючи при цьому для безготівкового розрахунку банківську картку ОСОБА_7 . Також Особа 1 надала вказівку ОСОБА_7 та Особі 2 придбати необхідну кількість і вид наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, згідно відведеної ролі, ОСОБА_7 та Особа 2 в період часу з 14 до 15 червня 2021 року у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, придбали 54 таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) і 5 таблеток, які містять сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол).

В подальшому, 15 квітня 2021 року ОСОБА_7 помістила попередньо придбані указані засоби до коробки з продовольчими продуктами і одягом та за участю невстановленої в ході досудового розслідування особи з відділення АТ «Укрпошта», що за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 53, організувала відправку посилки до ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, на ім`я отримувача « ОСОБА_10 , камера 283», зазначивши при цьому відправником вигадану особу, щоб таким чином уникнути відповідальності у разі їх викриття правоохоронними органами.

18 червня 2021 року оперативним відділом ДУ «Київський слідчий ізолятор» в ході огляду посилки на ім`я Особи 1 було виявлено 54 таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) масою 1,19 г. і 5 таблеток, які містять сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,22 г., які в подальшому було вилучено співробітниками поліції.

Крім того, 24 червня 2021 року о 12 годині 15 хвилин Особа 1 надала ОСОБА_7 вказівку придбати у невстановленої в ході досудового розслідування особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон), сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) для їх подальшого збуту попередньо підшуканій ним наркозалежній особі. Також Особа 1 надала вказівку ОСОБА_7 за участю Особи 2 збути ОСОБА_9 попередньо придбані у невстановленої в ході досудового розслідування особи наркотичні засоби, обіг яких обмежено.

Відповідно до вказівок організатора групи, згідно відведеної ролі, ОСОБА_7 24 червня 2021 року о 15 годині 28 хвилин зателефонувала ОСОБА_9 та підтвердила готовність продати йому метадон (фенадон) і дифенгідрамін (димедрол) за 2000,00 гривень і призначила йому зустріч поблизу магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Клавдіївська, 27-А, неподалік якого зберігався наркотичний засіб - за місцем проживання АДРЕСА_3 . О 16 годині 55 хвилин ОСОБА_7 і Особа 2 зустрілися з ОСОБА_9 та попрямували з ним до приміщення вказаного магазину, де останній передав Особа 2 2000,00 гривень, які вона в подальшому передала ОСОБА_7 . В свою чергу, ОСОБА_7 та Особа 2 повторно збули ОСОБА_9 попередньо придбані при невстановлених органом досудового розслідування обставинах: 6 згортків із полімерного матеріалу з кристалічними речовинами, які місять суміш сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,1654 г. та наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) масою 0,8838 г. і 2 таблетки у кожному згортку, які містять сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,5213 г.

Згідно з Таблицею ІІ Списку № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, метадон (фенадон) віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Відповідно до Переліку отруйних та сильнодіючих лікарських засобів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 серпня 2007 року № 490, дифенгідрамін (димедрол) та зопіклон віднесені до сильнодіючих лікарських засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікації її дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, а саме на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги захисник зазначає про те, що, обираючи для ОСОБА_7 захід примусу і порядок його відбування, суд першої інстанції належним чином не врахував: що обвинувачена раніше не судима і до адміністративної відповідальності не притягувалася; відсутність тяжких наслідків від скоєних кримінальних правопорушень, що встановлено у вироку; щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочинів, що є обставинами, які пом`якшують покарання, та водночас відсутність обставин, які б його обтяжували; її характеристики з місця проживання; наявність у неї доньки ОСОБА_11 та онуки, яка народилася у листопаді 2021 року; що донька обвинуваченої є матір`ю одиначкою, перенесла повторну операцію та потребує допомоги ОСОБА_7 , оскільки інших родичів, окрім матері, не має; що обвинувачена співпрацює з волонтерами.

З урахуванням наведених обставин апелянт переконаний у можливості застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення її від реального відбування покарання з випробуванням, що у такому випадку буде співмірним та адекватним характеру і небезпечності вчинених нею злочинних дій та даним про її особу.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримку доводів і вимог апеляційної скарги, обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала позицію свого захисника, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 : у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно та організованою групою; у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів без спеціального на те дозволу, вчиненому організованою групою, - за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в судовому засіданні не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються відповідно до правил ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 та ч. 4 ст. 321 КК України, що також в апеляційній скарзі не заперечується.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , які стосуються визначеного для ОСОБА_7 порядку відбування покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим приписами ч. 1 ст. 69 КК України регламентовано, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності і даним про особу винного, з урахуванням встановлених у справі обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував: ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які ст. 12 КК України віднесені до тяжкого (ч. 4 ст. 321 КК України) та особливо тяжкого (ч. 3 ст. 307 КК України) злочинів, конкретні обставини, характер і спосіб їх скоєння; дані про особу обвинуваченої, що вона раніше не судима, заміжня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, знаходилася в реабілітаційному центрі «Відкрите Серце», але курс реабілітації та адаптації не пройшла, за час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувалася негативно, на превентивному обліку не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність судимостей і тяжких наслідків від вчиненого як обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Зваживши в сукупності наведені обставини, що впливають на захід примусу, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 321 КК України мінімального покарання - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Водночас, з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченої до скоєного, даних про її особу і конкретних обставин справи, суд визнав можливим призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією даного закону, а саме на строк 4 (чотири) роки та без конфіскації майна. При цьому, за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд обрав найбільш сприятливий спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. Таке покарання захисником в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апелянта про можливість звільнення ОСОБА_7 від реального відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є непереконливими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 (п`яти) років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченої не дають підстав для застосування до неї інституту звільнення від відбування покарання. При цьому апеляційний суд враховує в сукупності та взаємозв`язку те, що: ОСОБА_7 у складі організованої групи, будучи її активним учасником і виконавцем, вчинила декілька епізодів тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних із незаконним обігом та збутом наркотичного засобу і сильнодіючих лікарських засобів; що ці дії обвинуваченої були спрямовані на незаконний збут зазначених обмежених в обігу засобів наркозалежним особам та серед ув`язнених осіб, і скоєні з метою покращення матеріального становища та отримання доходу у такий незаконний та суспільно небезпечний спосіб; що в серпні 2021 року ОСОБА_7 , хоча і звернулася до реабілітаційного центру «Відкрите серце» у зв`язку із наркотичною залежністю, але курс реабілітації та адаптації так і не пройшла (т. 1 а.п. 111); що після цього, під час тримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» протягом двох місяців (з 07 жовтня по 02 грудня 2021 року) ОСОБА_7 зарекомендувала себе негативно, мала стягнення за зберігання забороненого предмету, на заходи режимного характеру реагувала негативно (т. 1 а.п. 106). Наведені обставини не переконують у тому, що обвинувачена стала на шлях виправлення і що її звільнення від відбування покарання з випробуванням сприятиме досягненню визначених у ч. 2 ст. 50 КК України цілей.

Посилання захисника на обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків і те, що вона раніше не судима, на відсутність обставин, які б обтяжували її покарання, були враховані судом першої інстанції і стали достатньою підставою для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні їй покарання за особливо тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, а також мінімального розміру покарання за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

Водночас, приймаючи до уваги в сукупності всі встановлені у кримінальному провадженні обставини, про які зазначено вище та які мають значення для прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України, апеляційний суд вважає, що указані відомості, на яких акцентує увагу захисник, не свідчать про можливість звільнення обвинуваченої від реального відбування покарання з випробуванням.

Посилання захисника на стан здоров`я доньки ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , зокрема на те, що вона перенесла чергове операційне втручання, у зв`язку із чим потребує допомоги обвинуваченої у догляді за дитиною - онукою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і про те, що ОСОБА_7 займається волонтерською діяльністю, не знаходять свого належного та переконливого підтвердження в матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, з огляду на конкретні обставини скоєних ОСОБА_7 злочинів, ступінь їх тяжкості та суспільної небезпечності, зазначені захисником обставини самі по собі не є достатньою підставою для застосування положень ст. 75 КК України.

Будь-яких інших обставин, які б залишилися поза увагою суду та не були враховані при визначенні порядку відбування ОСОБА_7 покарання, в апеляційній скарзі захисника не наведено.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 інституту умовного відбування покарання не досягне визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети - не сприятиме виправленню обвинуваченої та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень. У зв`язку із цим апеляційний суд не вбачає законних підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від реального відбування покарання з випробуванням, як про це ставить питання захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .