Справа № 352/2107/22
Провадження № 1-кп/352/296/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицькийрайонний суд Івано-Франківськоїобласті у складі: головуючого ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеномупровадженніобвинувальний акт у кримінальномупровадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000127від30.10.2022 р., про обвинувачення : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованогов АДРЕСА_1 , жителям АДРЕСА_2 , з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, не судимого, українця, громадянина України, у вчиненні кримінальних проступків, передбаченихч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_2 , вчинив пособництво в підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право, з метою подальшого використання. Крім того, підсудний ОСОБА_2 , використав завідомо підроблений документ.

Кримінальні проступки скоєно за наступних обставин:

у жовтні 2021 року ОСОБА_2 вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою отримання можливості керувати транспортним засобом.
Згідно п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.
Таким чином, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія у відповідності до вимог чинного законодавства необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючи всупереч встановленого порядку, ОСОБА_2 вирішив придбати підроблене посвідчення водія з метою подальшого його використання.

В такий протиправний спосіб, ОСОБА_2 у жовтні 2021 року через мережу Інтернет, використовуючи свій власний мобільний телефон, в соціальній мережі «Телеграм», знайшов оголошення про продаж посвідчень водія. Діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_2 через додаток «Телеграм» написав на вказаний в оголошенні номер телефону та ввійшов в протиправну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила, що зможе виготовити посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_2 , категорії «В, С».

При цьому, невстановлена особа повідомила ОСОБА_2 про необхідність передачі за отримання вказаного посвідчення суми грошових коштів у розмірі 200 доларів США, фотокартки з метою її розміщення на посвідченні на право керування транспортними засобами та своїх паспортних даних. В свою чергу ОСОБА_2 , виступивши пособником протиправних дій невстановленої особи, достовірно знаючи, що інформація про його особу та фотокартка будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа - посвідчення водія на право керування транспортними засобами, електронним зв`язком за допомогою мобільного телефону надіслав невстановленій особі електронний файл зі своєю фотокарткою та копією паспорта, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2021 категорії «В, С», видане на ім`я ОСОБА_2 та направила останньому для подальшого використання вказаного підробленого документу.

В подальшому, після отримання вищевказаного посвідчення водія, ОСОБА_2 , із 02 жовтня 2021 року по 29 жовтня 2022 року, усвідомлюючи, що він порушує вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2021 категорії «В, С», виданого на своє ім`я у власних потребах, а саме для керування автотранспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

29 жовтня 2022 року, близько 16 год. 04 хв. працівниками поліції взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 .

У ході перевірки документів, ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що він не проходив курсів навчання водіїв, посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій пред`явив завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.10.2021 категорії «В, С», працівникам поліції і такими діями використав підроблений документ.

Згідно висновку експерта, бланк наданого посвідчення водія НОМЕР_1 від 02.10.2021, видане на ім`я ОСОБА_2 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться в офіційному обігу.

Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, так як він вчинив пособництво в підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право, з метою подальшого використання. Крім того, підсудний ОСОБА_2 використав завідомо підроблений документ.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних правопорушень, які у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальними проступками,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю проступків.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує і те, що ОСОБА_2 не судимий; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; працюючи неофіційно займається суспільно-корисною працею, на обліку наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретних неправомірних діянь, вчинених ним, з покаранням призначеним останньому.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Питання про речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженнісуд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.368, 370, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінальних проступків передбаченихч. 5 ст. 27 ч. 1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн;

за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази по даному кримінальному провадженню (а.с. 46-47), зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 2265 гривень 36 коп. понесених витрат за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/109-22/11555 ДД.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщойого не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодовчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданніабо з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирокможе бути оскаржено до Івано-Франківськогоапеляційного суду протягом тридцятиднів з дня його проголошення шляхом подачіапеляційноїскарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадженнямають право отримати в судікопіювироку суду.

Копіявироку за результатами розглядуобвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ