ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7239/22 Номер провадження 11-сс/814/1308/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року за №0000922, задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 10 грудня 2022 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Луганськ, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , судимому

18 липня 2017 року Білокуракинським районним судом Луганської області за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і покладено на ОСОБА_8 у разі її внесення обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, суду; повідомляти прокурора, суд про необхідність зміни свого місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України, в разі їх наявності.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість і характер інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив ОСОБА_8 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею: не враховано те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який має зареєстроване місце проживання, інвалідність, засоби для існування у вигляді пенсії та соціальної допомоги як внутрішньо переміщеній особі, підозрюється у вчиненні незакінченого кримінального правопорушення, від якого майнової шкоди не завдано; в порушення вимог ч.2 ст.197 КПК України в резолютивній частині оскаржуваної ухвали не визначено обчислення строку тримання під вартою та під час розгляду клопотання не встановлено час фактичного затримання підозрюваного, яке відбулося 12 жовтня 2022 року о 14 годині 30 хвилин, про що захисником за повідомленням ОСОБА_8 було внесено заперечення до відповідного протоколу.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року за №0000922 (а.п.3).

Досудовим розслідуванням установлено, що 12 жовтня 2022 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_8 в умовах воєнного стану в приміщенні магазину «Економ Класс» по вул. Сінній, 2/49 у м. Полтава намагався відкрито викрасти 2 належних ОСОБА_12 простирадла, загальною вартістю 700 гривень, однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчив його, так як був зупинений охоронцями служби «Явір-2000», тим самим вчинив закінчений замах на грабіж.

13 жовтня 2022 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_11 , повідомила ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України (а.п.24-25).

14 жовтня 2022 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням йому застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-2, 31-32).

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив підозрюваному заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 корисливого кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу підозрюваного, який неодноразово судимий за аналогічні тяжкі злочини проти власності, звільнявся з місць позбавлення волі 29 квітня 2022 року за відбуттям строку покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі (а.п.15-19), не працює, не має: законних джерел доходу, міцних соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Як видно з матеріалів справи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Не оспорюється в апеляційній скарзі й сама необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Разом з цим, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого й свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому тяжкого злочину проти власності в умовах воєнного стану з використанням найбільш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство, дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, як просить апелянт.

Колегія суддів ураховує те, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою та інвалідом 2 групи за загальним захворюванням (а.п.14), у зв`язку з чим отримує соціальні виплати, однак ці відомості, зважаючи на викладені вище дані, не спростовують висновків слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в разі незастосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, встановлені під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності свідчать про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Даних (медичних висновків) з приводу неможливості перебування ОСОБА_8 під вартою в матеріалах справи немає та стороною захисту в суді апеляційної інстанції не надано.

Водночас, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка за своїм розміром є мінімальною згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Визначений же розмір застави з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, у співставленні з ризиками, передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не становить «особистий надмірний тягар» для останнього.

Окрім того, всупереч доводам апелянта резолютивна частина оскаржуваної ухвали відповідно до вимог ч.4 ст.196 КК України містить дату закінчення її дії в межах передбаченого КПК України шістдесяти денного строку до 10 грудня 2022 року.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. Визначений же час затримання ОСОБА_8 уповноваженими службовими особами ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області 12 жовтня 2022 року о 18 годині 30 хвилин, установлено в протоколі його затримання, зміст якого та правильність відображених у ньому даних підтверджено 2 понятими, а тому зазначені в апеляційній скарзі доводи й підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду (а.п.21-22).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 14 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4