Київський апеляційний суд
Провадження № 21-з/824/94/2022 Категорія справи: ст. 380 КПК України
Єдиний унікальний № 381/2154/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000739 від 04 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року задоволено апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , скасовано ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2022 року, якою кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, і призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

30 листопада 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_5 від 25 листопада 2022 року про роз`яснення зазначеної ухвали колегії суддів.

У своїй заяві ОСОБА_5 , посилаючись на речення, абзаци з ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року, просить роз`яснити:

- які саме передбачені п. 1 ч. 1 ст. 415 та п. п. 2-7 ч. 2 ст. 412 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд першої інстанції, що стало підставою для скасування ухвали про закриття кримінального провадження і призначення нового розгляду; які саме висновки суду є «неправильними», «не відповідають фактичним даним кримінального провадження», роз`яснивши одночасно ці юридичні терміни; які саме висновки суду «суперечать вимогам закону», вказавши якого конкретно закону, яким нормам та які правові наслідки це тягне;

- чи приймалася ухвала апеляційного суду на підставі ст. 415 КПК України зважаючи на відсутність цієї статті в переліку тих, якими керувався суд;

- в якій редакції ст. 128 КК України (дата та номер) йому було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року чи № 2617-VIIIвід 22 листопада 2018 року), вказавши, де про це зазначено в обвинувальному акті чи інших процесуальних документах справи; про яке саме кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, йде мова в ухвалі (вчинене до 01 липня 2020 року чи 01 липня 2020 року і пізніше), якщо про те, яке було скоєне до 01 липня 2020 року, то надати юридичне обґрунтування;

- відповідно до якого закону, чинного станом на 04 червня 2020 року, передбачене ст. 128 КК України кримінальне правопорушення могло бути віднесено до «кримінальних проступків»; якщо на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення 04 червня 2020 року санкцією ст. 128 КК України не було передбачено покарання у виді позбавлення волі, то чи відноситься таке кримінальне правопорушення до кримінальних проступків згідно зі ст. 12 КК України, чинною з 01 липня 2020 року, чи до злочинів; якщо до злочинів, то з яких підстав;

- чи повинен суд першої інстанції під час нового розгляду керуватися висновком апеляційного суду про те, що інкримінована йому ст. 128 КК України не віднесена до кримінального проступку; чи є обов`язковим для суду першої інстанції вказаний висновок щодо застосування закону України про кримінальну відповідальність; які саме норми закону про кримінальну відповідальність (із зазначенням конкретного номеру і дати закону) підлягають застосуванню при визначенні міри кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України у разі визнання його винуватим;

- яким чином суд дійшов висновку про те, що «злочин» може бути віднесено до «кримінальних проступків», адже це різні та взаємовиключні поняття відповідно до чинної ст. 12 КК України;

- чи не заборонив апеляційний суд суду першої інстанції застосовувати положення ст. ст. 4, 5 КК України за його власним, самостійним баченням, згідно з дослідженими обставинами справи та з дотриманням загальних засад кримінального провадження;

- в якому юридичному розумінні слід сприймати вжитий в ухвалі термін «неприйнятні»;

- чи не порушив апеляційний суд вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, чи не вирішив наперед питання про застосування судом першої інстанції певного закону про кримінальну відповідальність, імперативно вказавши, що передбачений ст. 128 КК України злочин не віднесений до кримінальних проступків; чи не є означені висновки апеляційного суду такими, що виходять за межі його повноважень, втручанням у незалежність суду першої інстанції та проявом локальної нормотворчості і перебиранням на себе повноважень Верховного Суду в частині формування правової позиції, яка є відмінною;

- висновки апеляційного суду про обрахування строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000739 від 04 червня 2020 року.

Будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Заявник повідомив про те, що до суду з`явитися не зможе та просив проводити судовий розгляд без його участі. У зв`язку із цим, відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України, неприбуття ОСОБА_5 в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви ОСОБА_5 про роз`яснення судового рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення судового рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Ухвала Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року постановлена з дотриманням вимог ст. 419 КПК України щодо її змісту. Мотивувальна та резолютивні частини ухвали викладені загальновживаними словами, містять чіткий і зрозумілий характер, мотиви, правові підстави та посилання на положення закону, якими керувався суд при постановленні цього судового рішення.

На переконання колегії суддів, дана ухвала є зрозумілою, будь-яких положень, посилань, розуміння або тлумачення яких викликало б труднощі чи суперечності не містить.

При цьому, із заяви ОСОБА_5 слідує, що він фактично просить роз`яснити мотиви прийнятого апеляційним судом рішення та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, тобто порушує ті питання, які у визначеному ст. 380 КПК України порядку вирішенню не підлягають.

Наведені заявником доводи з приводу незрозумілості ухвали апеляційного суду фактично зводяться до незгоди із прийнятим рішенням та його мотивами і не стосуються передбачених законом підстав для роз`яснення судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року є цілком зрозумілою і додаткового роз`яснення не потребує.

Таким чином вимоги ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали колегії суддів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 380, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_5 у роз`ясненні ухвали Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3