ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1873/22 Справа № 204/8674/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України (далі - КК),-
В С Т А Н О В И Л А :
19 жовтня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000054 від 25.06.2022, звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженим прокурором ОСОБА_6 , в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 на 60 діб.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року клопотання старшого слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 грудня 2022 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невідповідністю фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування зазначає, що судове рішення постановлено з порушенням правил територіальної підсудності, визначеної ст. 132 КПК України, оскільки у даному кримінальному провадженні досудове розслідування проводиться СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а злочини, які інкримінуються ОСОБА_9 вчинені у м. Кам`янське, що знаходиться поза межами юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Під час розгляду даного клопотання стороною захисту було підняте питання щодо порушення правил підсудності з вищенаведених підстав, але слідчий суддя проігнорувала та не надала жодної оцінки доводам захисту з приводу очевидного порушення правил підслідності, що в свою чергу призвело до порушення правил підсудності.
Також зазначає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання сторони обвинувачення, розглянув його однобоко, взявши до уваги лише обставини, зазначені в клопотанні сторони обвинувачення, які, або ж взагалі залишились недоведеними словами прокурора, або ж підкріплені непрямими доказами, спростованими стороною захисту. В свою чергу доводи сторони захисту, які були підтверджені відповідними доказами взагалі залишились проігнорованими, яким не надано жодної оцінки при прийнятті оскаржуваного рішення.
Вважає, що слідчий суддя аргументуючи свої висновки щодо обґрунтованості підозри, обмежився лише посиланням на визначення терміну обґрунтованої підозри, яке дане в практиці ЄСПЛ, не на користь підозрюваного. При цьому, повністю проігнорував той факт, що підозра ОСОБА_9 ґрунтується виключно на показаннях осіб, пов`язаних між собою корисливим мотивом, а також на незначній кількості непрямих доказів, які підтверджують ці покази. Більше того, слідчим суддею повністю проігноровано наявність доказів сторони захисту, які повністю спростовують підозру ОСОБА_9 та вказують на надання завідома неправдивих свідчень свідками. Так, аналіз наведених стороною обвинувачення доказів свідчить виключно про те, що між підозрюваним ОСОБА_9 та потерпілими наявний цивільно-правовий спір, в ході якого ОСОБА_9 вимагає від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виконати взяті на себе зобов`язання, що вказує на невірну кваліфікацію інкримінованого підозрюваному злочину за ч. 4 ст.189 КК України, а може вказувати на наявність кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Крім того, в доказах взагалі не зафіксовано наявність будь-яких погроз насильства над потерпілим, а тим більше його близьким родичам. В даному випадку зафіксовані погрози юридично в судовому порядку забрати відпрацьовані кошти, а тому вказані обставини взагалі нівелюють наявність будь-якого кримінального правопорушення. Разом з тим, варто взяти до уваги, що вищевказані особи очевидно пов`язані між собою спільним корисним інтересом на загальну суму 3 мільйони гривень, вони плутаються у показаннях, які взагалі не узгоджуються між собою та спростовуються наявними переписками з ОСОБА_9 протягом усього часу та доказами захисту. Тобто, вказані обставини свідчать лише про навмисне оговорення ОСОБА_9 з метою звинуватити його у вчиненні тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, для привласнення грошових коштів на вказану суму.
Стосовно правової кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 186 КК України, захисник вважає, що вона також повністю є необґрунтованою, оскільки доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження доводиться лише те, що викрадення майна було таємним, проте, з урахуванням наявних між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 цивільно-правових відносин вказує на самоправство з боку ОСОБА_9 , тобто кримінальнального правопорушення, передбаченого ст.356 КК, санкція якого не передбачає покарання у виді позбавлення волі. Крім того, потерпілий ОСОБА_12 особисто зацікавлений у притягненні ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності та позбавлення його волі, що узгоджується з наявним корисливим мотивом, направленим на привласнення грошових коштів за виконання підрядних робіт на замовлення ОСОБА_11 . До того ж, будь-яких документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_12 на пилосмок матеріали кримінального провадження не містять.
Відтак, слідчий суддя залишив поза увагою вказані обставини, проігнорувавши доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому злочинів та про наявність цивільно-правових зобов`язань між підозрюваним та потерпілим, що виключає можливість застосування до підозрюваного будь-якого запобіжного заходу.
Посилаючись на практику ЄСПЛ сторона захисту також вказує, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України є не доведеними, абстрактними та не підтверджуються жодними доказами, оскільки клопотання ґрунтується виключно на тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим, в ньому не лише не викладено обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися або ж з`явилися нові ризики, які виправдовували тримання особи під вартою, а й взагалі не надано жодного обґрунтування заявлених ризиків. Окрім зазначених аргументів в клопотанні в порушення імперативних норм, передбачених ч.5 ст.132, п.5 ч.1 ст.184 КПК прокурором не надано суду жодного доказу існування хоча б одного із зазначених ризиків, а слідчий суддя, в порушення вимог п.4 ч.1 ст.196 КПК в своїй ухвалі не навів таких доказів.
Аргументує тим, що визнаючи доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчий суддя порушив презумпцію невинуватості, оскільки зазначив, що ОСОБА_9 має намір переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності та бути підданим справедливому покаранню, що вказує на упередженість слідчого судді. При цьому, слідчим суддею проігноровано той факт, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків, раніше не судимий, працює приватним підприємцем, тобто має постійне та стабільне джерело доходів, на безоплатній основі здійснював допомогу ЗСУ, місцевим правоохоронним органам та територіальній обороні, позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання, страждає на невиліковні хвороби та перебуває на обліку у лікарня ендокринолога з діагнозами: цукровий діабет та гострий панкреатит, є інсулінозалежним та за призначенням лікаря потребує планової госпіталізації.
Також, на думку сторони захисту, висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки будь-якими доказами вказаний ризик не підтверджений, а наявність у ОСОБА_9 корупційних зв`язків є безпідставними припущеннями. Крім того, ані самому ОСОБА_9 , ані його захисникам взагалі не відомо, які експертизи призначені у даному кримінальному провадженні призначені, копії таких постанов стороні захисту не відкривалися. Єдине, що відомо стороні захисту, так твердження слідчого/прокурора у клопотанні, що їм необхідно отримати висновок судової експертизи відео-, звукозапису. Жодними даними з приводу того, яке експертне дослідження проводиться, які предмети досліджуються, кому доручене таке дослідження конкретному експерту чи установі, з яких питань воно проводиться, захист взагалі не володіє, що просто робить неможливим будь-який вплив.
Водночас, на переконання апелянта, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інші кримінальні правопорушення є взагалі абсурдним, оскільки зважаючи на особу підозрюваного, характеристику якого слідчий суддя навіть не взяв до уваги, виникають сумніви, що останній схильний до вчинення умисних злочинів.
Разом з тим, захисник стверджує, що слідчим суддею прийнято безпідставне, необґрунтоване та взагалі нічим не мотивоване рішення не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміновані ОСОБА_9 злочини не відносяться до категорії злочинів проти миру та безпеки людства, а відносяться до категорії злочинів проти власності, а тому до підозрюваного можливо застосувати, в тому числі й заставу як альтернативу тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи не надання прокурором доказів, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, захисник просить апеляційний суд скасувати слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2022 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати підозрюваному ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту. В разі залишення підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК, враховуючи, що більш значний розмір буде завідомо непомірний для нього.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисників на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні та просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).
З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.
Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_9 злочинів за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК, що підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 25.06.2022 (а.с.12-17); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_12 від 25.06.2022 (а.с.32); протоколом огляду предметів, а саме мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 від 27.06.2022 (а.с.18-19); протоколом огляду предметів, а саме карти micro SD, наданої потерпілим ОСОБА_12 від 27.06.2022 (а.с.22-26); протоколом перегляду відеозапису, а саме карти micro SD, наданої потерпілим ОСОБА_12 від 10.08.2022 (а.с.27-29, 30-31); висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 1976 від 17.08.2022 (а.с.33-36); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком від 30.08.2022 (а.с.37, 38); повідомленням ОСОБА_9 від 30.08.2022 (а.с.39-41); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.09.2022 (а.с.42-43); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.09.2022 (а.с.44-45); протоколом огляду предметів, а саме мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_9 від 06.10.2022 (а.с.47-61); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.10.2022 (а.с.62-63); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.10.2022 (а.с.69-70); протоколом допиту свідка (додатковий) ОСОБА_13 від 14.10.2022 (а.с.71-72).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).
Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК, а тому доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є неспроможними.
Водночас слідчий суддя дійшов висновку про те, що існують передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК ризики можливості ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зокрема, про наявність вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі визнання йому винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, можливість виїжджати за межі України (або в межах України) з метою уникнення кримінальної відповідальності та піддання справедливому покаранню. Крім того, згідно пояснень свідка ОСОБА_13 є достатні підстави вважати, що підозрюваний разом з ОСОБА_15 здійснюють на нього незаконний вплив, тим самим не виконують процесуальні обов`язки покладені на них. Водночас, у кримінальному провадженні призначена судова експертиза, а тому існує ризик позапроцесуального впливу підозрюваного, у тому числі шляхом використання корупційних зв`язків у державних та правоохоронних органах, на осіб, які мають спеціальні знання у певній галузі та проводять відповідні експертні дослідження.
Крім того, слідчий суддя врахував наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування даного кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.
З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 закінчувався 30.10.2022, однак, для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій та рішень, зокрема, отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової експертизи відео, - звукозапису; здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні операторів мобільного зв`язку, щодо абонентських номерів та мобільних терміналів у м. Києві; здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні АТ Универсалбанк; провести детальний аналіз та огляд інформації, яка отримана в ході тимчасового доступу до речей і документів у ТОВ Лафселл, ПрАТ ВФ Україна, АТ Универсалбанк; встановити та допитати інших свідків за обставинами вчиненого кримінального правопорушення; встановити та повідомити про підозру осіб у кримінальному провадженні № 0000129; провести інші слідчі (процесуальні) дії, в яких виникне необхідність під час досудового розслідування; відкрити та надати можливість підозрюваному ОСОБА_9 і його захиснику ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та речовими доказами; скласти обвинувальний акт та вручити його копію підозрюваному ОСОБА_9 і його захиснику.
30.08.2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК (а.с.39-41).
01.09.2022 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 жовтня 2022 року, без визначення розміру застави (а.с.68).

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 грудня 2022 року.
На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На переконання апеляційного суду, аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_9 зареєстрованого місця проживання, родини та утриманців, офіційного місця роботи та безлічі захворювань, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, матеріали справи не містять об`єктивних медичних даних про те, підозрюваний ОСОБА_9 за станом свого здоров`я не зможе утримуватися в умовах СІЗО.
За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, про недоведеність існування підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.
Водночас посилання апелянта щодо недостатності та неналежності доказів долучених до клопотання для підтвердження обгрунтованості підозри є неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки, як вірно зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Окрім того, доводи захисника ОСОБА_7 щодо невірної правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_9 за вчинені злочини, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою вимогам ст.ст.184,199 КПК, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вони не є предметом апеляційного розгляду, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею порушено територіальну підсудність розгляду даного клопотання, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснює слідче управління Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, яке розташоване в Індустріальному районі м. Дніпро і тому дане клопотання слідчий, згідно вимог закону, повинен був подати до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, також не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно витягу з ЄРДР, що міститься в матеріалах судового провадження (а.с.8-9) і на який посилався слідчий суддя у своєму рішенні, досудове розслідування даного кримінального провадження № 0000054 від 25.06.2022 здійснюється СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Судом апеляційної інстанції також була досліджена наявна в матеріалах кримінального провадження № 0000054 від 25.06.2022 постанова заступника начальника ГУНП в Дніпропетровській області начальника Слідчого Управління ОСОБА_16 від 30.08.2022 про створення міжвідомчої слідчої групи для досудового розслідування даного кримінального провадження, до якої були включені слідчі, як СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, так і слідчі СУ ГУНП в Дніпропетровській області. При цьому орган досудового розслідування, а саме - СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, не змінювався. А отже судовий контроль на даному ентапі досудового розслідування здійснюється саме слідчими суддями Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

Також слідчим суддею, були враховані положення п.1 ч.4 ст.183 КПК, та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є неспроможними.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Красногварійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4