Справа № 333/1280/21
Провадження № 1-кп/333/120/23
ВИРОК

Іменем України

10 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганці, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 року у вечірній час, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 на прохання його знайомої ОСОБА_4 підзарядити належну їй автомобільну акумуляторну батарею марки «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору, вартістю 1 500 грн., погодився та забрав зазначену батарею.

У ранковий час наступного дня, тобто 19.12.2020 року, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, отримавши реальну можливість розпорядитися майном потерпілої, не маючи наміру повертати вищевказане майно останній, фактично таємно викрав його та реалізував на ринку «Олександрівський», розташований по вул. Чумаченко, буд.25 у м. Запоріжжі, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 1 500 грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Після оголошення формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_5 свою вину визнав частково, зазначивши, що фактично потерпіла була обізнана про те, що він продав на ринку її акумуляторну батарею.

Допитаний обвинуваченим ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 - це його знайома. У 2020 році вона попрохала його поїхати та придбати автомобіль «Ford Sierra» у м. Мелітополь, Запорізької області, що він і зробив. Під час купівлі вказаний автомобіль погано заводився. У подальшому, він допомагав ОСОБА_4 у ремонті автомобіля і виявив, що транспортний засіб погано заводиться через розряджену акумуляторну батарею. Він взяв цей акумулятор і зарядив його, але через деякий час автомобіль знову став погано заводитися. ОСОБА_4 попрохала його віднести акумуляторну батарею на ринок, де перевірити і нормально зарядити. Він погодився допомогти потерпілій та забрав акумулятор.

Вранці наступного дня, він відніс акумуляторну батарею потерпілої на ринок «Олександрівський», розташований у Комунарському районі м. Запоріжжі. Один з продавців, перевіривши акумулятор, зазначив, що він не зможе далі працювати, так як замкнуло одну з банок та запропонував його здати як лом металу. Він зателефонував ОСОБА_4 та пояснив, що відремонтувати акумулятор неможливо. Враховуючи несправність акумуляторної батареї, потерпіла попрохала її здати, що він і зробив. Проте грошові кошти, отримані від продажу акумуляторної батареї він ОСОБА_4 не повернув. Ці події відбувалися у грудні 2020 року. У скоєному розкаюється, матеріальну шкоду потерпілій під час судового розгляду відшкодував.

На думку суду, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, крім показань останнього, повністю підтверджується такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що обвинуваченого вона знала з 2019 року. Так як останній проживав поряд з її будинком, інколи спілкувалися. Коли вона придбала автомобіль «Ford Sierra», ОСОБА_5 допомагав їй з ремонтом вказаного транспортного засобу. У грудні 2020 року вона попрохала обвинуваченого забрати акумулятор та зарядити його. Проте, ОСОБА_5 забрав акумуляторну батарею та не повернув їй ні гроші за нього, ні сам акумулятор. У зв`язку з цим вона звернулася до поліції. Через деякий час, їй зателефонував працівник поліції і зазначив, що знайшли її акумулятор. Коли вона прийшла до поліції, то їй віддали акумуляторну батарею марки «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору. Повернувшись додому, вона виявила, що акумулятор перебуває у неробочому стані. У подальшому, вона купила аналогічний акумулятор, заплативши за нього 1500 грн., тому вважає, що саме така сума - це спричинена їй матеріальна шкода. Матеріальних претензій вона до ОСОБА_5 не має, але вважає, що останнього необхідного суворо покарати за його протиправні дії;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що взимку 2020 року, точної дати він не пам`ятає, до нього на роботу - у кіоск, розташований на ринку «Олександрівський» прийшов чоловік, який приніс неробочий акумулятор. Він за 300 грн. викупив вказану акумуляторну батарею. У подальшому, у нього цей акумулятор вилучили працівники поліції. Так як це відбувалося у 2020 році, він вже не пам`ятає обличчя чоловіка, який йому продав акумулятор;

- даними протоколу огляду предмета - акумуляторної батареї марки «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору за участю ОСОБА_5 ;

- розпискою ОСОБА_5 , в якій останній просить дізнавача ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області долучити до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ акумуляторну батарею марки «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору, яку він викрав у ОСОБА_4 ;

- речовим доказом: акумуляторною батареєю марки «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, суспільну небезпечність та характер скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, не одружений, офіційно не працює, його вік та здоров`я (не перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога та психіатра), відсутність осіб на утриманні.

Водночас, враховуючи наявність кількох видів альтернативних покарань, передбачених у санкції ч.1 ст.185 КК України, дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , відношення останнього до скоєного (обвинувачений вказав, що готовий понести відповідальність), обставини кримінального провадження, позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання, відсутність обмежень для виконання певних робіт, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 громадські роботи у мінімальному розмірі.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю);

Викрадене майно (акумуляторна батарея «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору), яке під час досудового розслідування було визнано речовим доказом та повернуто потерпілій, необхідно залишити ОСОБА_4 .

У кримінальному провадженні цивільний позов, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

Речові докази:

- акумуляторна батарея «FORSE» А-63 у корпусі чорно-жовтого кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 - залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1