КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111; ч. 3 ст. 289; ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 20 січня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області призначив до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111; ч. 3 ст. 289; ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111; ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111; ч. 3 ст. 289 КК України на 30 січня 2023 року об 17 год. 00 хв., в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Цією ж ухвалою суд залишив без задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору.

Також суд задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою та продовжив зокрема обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 20 січня до 20 березня 2023 року включно.

Рішення суду щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в апеляційному порядку не оскаржується.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявні та не змінились ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, підтверджують необхідність у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід, із визначенням розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, залишено поза увагою практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Як зазначає у скарзі апелянт, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим сторона захисту категорично не погоджується.

Прокурором, як вважає апелянт, не було наведено жодного підтвердженого факту, який би доводив те, що існує ризик ухилення від правосуддя ОСОБА_5 .Навпаки, а ні прокурором, а ні судом, не взято до уваги, що він має сім`ю, дітей, є годувальником сім`ї.

Доводи суду першої інстанції щодо наявності наведених в ухвалі ризиків, як вважає апелянт, носять неконкретний та абстрактний характер, що не дає змоги дійти висновку про наявність зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази обґрунтування щодо намірів або дій ОСОБА_5 , направлених на незаконний вплив на свідків чи потерпілих.

Крім того, доводи суду першої інстанції щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку захисника, не можуть служити підставою для наявності такого ризику, оскільки вказаний ризик відсутній.

Також, захисник зазначає, що враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження, прокурор, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повинен був довести існування зазначених ним ризиків та неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, однак цього зроблено не було.

Крім того, аналізуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України про те, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті, захисник вказує на те, що ч. 2 ст. 111 КК України не відноситься до переліку, у ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням цих та інших, наведених у скарзі, обставин, захисник вважає, що підстави, які б (відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України) давали суду право не визначати розмір застави, - відсутні, а тому рішення суду є незаконним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року про продовження обвинуваченому строкутримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а також на те, що суд не мав достатніх правових підстав не визначати розмір застави, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на таке.

По-перше, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, з посиланням на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Тобто, відповідний обов`язок, як прямо передбачено законом, покладається на суд лише при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В даному ж випадку предметом перегляду в апеляційному порядку виступає ухвала суду про продовження, а не про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд апеляційної інстанції не вправі давати будь-яку правову оцінку попереднім судовим рішенням щодо обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

По-друге, згідно з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, незалежно від стадії його вчинення.

Крім того, відповідно до положень 8-го абзацу ч. 4 ст. 183 КПК України, який діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 , крім іншого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні злочину, який прямо включений до переліку, передбаченого ч. 4 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції, як при постановленні ухвали про застосування, так і при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мав право не визначити розмір застави, що і було зроблено, з посиланням на норму закону, яка дозволяла прийняти таке рішення.

Безпідставними слід також визнати доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для продовження строку тримання останнього під вартою, з урахуванням наведених у скарзі обставин, оскільки вони не ґрунтуються на нормах процесуального права, у тому числі тих, на які захисник посилається у свої скарзі, а також на фактичних обставинах даного кримінального провадження, які були встановлені під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючирішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, навівши в оскаржуваній ухвалі відповідні мотиви прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням, оскільки вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на вимогам закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 20 березня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 20 січня до 20 березня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 367/4466/22

Номер провадження: 11-кп/824/2170/2023

Категорія: ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 125КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1