ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3564/22
Провадження № 1-кс/210/1827/22

"08" грудня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 під час розгляду заяви про відвід групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000147 від 31.08.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді надійшла вищевказана заява, в обґрунтування якої вказано, що 29.11.2022 року ОСОБА_3 подано заяву про відвід групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000147 від 31.08.2020 року. Заява розподілена на слідчого суддю ОСОБА_5 .Вважає, що наявні підстави для відводу слідчого судді: 06.11.2022 року вказаний слідчий суддя ОСОБА_5 розглядав клопотання прокурора відділу прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваних: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та задовільнив його в повному обсязі. В своїй ухвалі слідчий суддя ОСОБА_5 повністю перекопіювала текст клопотання прокурора та мотиви, які зазначав прокурор. Та висловила свою обвинувальну позицію з цього питання, обравши підозрюваним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави. А тому на думку сторони захисту в подальшому розглядати будь-які заяви та клопотання в даному кримінальному провадженні слідчий суддя ОСОБА_5 , на думку заявника, вже буде явно з обвинувальним ухилом підтримуючи свої попередні рішення. Таким чином слідчий суддя ОСОБА_5 , на думку заявника, буде явно упереджено ставитися до сторони захисту , що вказує на обвинувальний ухил вказаного слідчого судді та особисту заінтересованість до результатів даного кримінального провадження, що є підставою для відводу згідно п. З, 4 ст. 75 КПК України.
У зв`язку з викладеним, заявник просив суд розглянути заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 та відвести вказаного слідчого суддю від участі в даному кримінальному провадженні.
Судове засідання було призначено на 07.12.2022 року о 12-30 годині, про що було повідомлено ОСОБА_3 шляхом направлення смс-повістки на вказаний ним мобільний номер телефону, котрий було зазначено заявником у його заяві. Однак в судове засідання 07.12.2022 року о 12-30 годині ОСОБА_3 не прибув, заяв про відкладення розгляду справ не надав, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що заявник не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Надалі, судом було призначено судове засідання на 08.12.2022 року о 10-00 годині, про що було повідомлено ОСОБА_3 шляхом направлення смс-повістки на вказаний ним мобільний номер телефону, котрий було зазначено заявником у його заяві. До початку судового засідання адвокат ОСОБА_3 надав заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату через його зайнятість в інших провадженнях. При цьому, до вказаної заяви адвокат ОСОБА_3 не надав жодних доказів, котрі б підтверджували його зайнятість та об`єктивну неможливість прибути до суду та прийняти участь у даному судовому засіданні. У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що заявник не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням певних критеріїв, серед яких складність справи та поведінка заявника (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції», «Вергельський проти України»).
У розумінні ЄСПЛ сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оцінюючи поведінку заявника, необхідно брати до уваги, зокрема, і факти невиконання ним процесуальних обов`язків, наприклад, неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.
Зважаючи на те, що ст.81 КПК України не вимагає обов`язкової участі заявника у судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід, з метою дотримання розумних строків, зокрема розгляду заяви про відвід, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, а отже вважає за можливе здійснити судовий розгляд заяви за відсутності заявника, зважаючи на те, що адвокат ОСОБА_3 двічі не з`явився в судові засідання, не надав суду докази поважності причин його неявки, та на підставі наданих доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали заяви дійшов до наступних висновків.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Таким чином, з аналізу вказаних вимог Закону вбачається, що заява про відвід може бути задоволена виключно у тому випадку, коли у заяві вмотивовано, тобто обґрунтовано, з наданням відповідних підстав чи доказів, заявлено про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Разом з тим, з аналізу матеріалів, що були надані суду вбачається, що фактичною причиною заявлення відводу є незгода заявника з тими чи іншими процесуальними діями/рішеннями судді при розгляді вищевказаної скарги заявника.
При цьому, суд зазначає, що питання про законність чи незаконність тих чи інших винесених суддею ОСОБА_5 рішень , на які посилається заявник і які вважає прийнятими стосовно нього з порушенням вимог Закону, судом не вирішується, оскільки дане питання не входить до компетенції як судді, що розглядає питання про відвід, так і судді районного суду взагалі, а належать до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій (за наявності до того передбачених законом відповідних підстав).

Таким чином, фактично, предметом розгляду даної скарги є вирішення питання про те, чи є раніше винесені у даному провадженні суддею рішення, з якими не згодна особа, що подала заяву про відвід, чи вчинені (або не вчинені) процесуальні дії,з якими не згодна особа, що подала заяву про відвід, свідченням упередженості даного судді (суду).

Вирішуючи вказане питання, суд зазначає, що трактування поняття « інших обставин, які викликають сумнів у його (судді, слідчого судді прим.) неупередженості» згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, у КПК України відсутнє.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що питання чи є раніше винесені у даному провадженні суддею (слідчим суддею) рішення чи вчинені (або не вчинені) процесуальні дії свідченням упередженості даного судді (суду, слідчого судді) щодо даної сторони (учасника процесу) та чи свідчить прийняття таких рішень/вчинення дій про упередженість судді КПК України не врегульовано.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених п.2 ч.1 ст.7 КПК України, однією зі вказаних засад є законність.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати для вирішення даного питання аналогію процесуального закону в частині та мірі, що не суперечить вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України, згідно якого (зокрема) при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Суд зазначає, що інститут відводу притаманний та застосовується не тільки у кримінальному процесі, а і у цивільному, адміністративному та господарському. При цьому, як у ЦПК України, так і у КАС України та у ГПК України зазначене питання, яке є предметом розгляду у даній справі, визначено та вирішено на законодавчому рівні та вказане визначення не суперечить загальним засадам та принципам кримінального процесу, і, отже, може бути застосовано судом у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (…) не може бути підставою для відводу.

Абсолютно аналогічні норми процесуального Закону викладені у ч.4 ст.36 КАС України та ч.4 ст.35 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що вказане питання врегульовано законодавцем України у процесуальних кодексах (за виключенням КПК України), суд доходить до висновку, що раніше винесені суддею рішення у справі, вчинені чи невчинені процесуальні дії в ході її розгляду, тощо, з якими не згодна та чи інша сторона чи учасник процесу, не є свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та прийняття таких рішень не свідчить про упередженість судді (суду).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та вмотивованості позиції щодо упередженості судді, суд, окрім іншого, приймає до уваги наступне:

Згідно ч.5 чт.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Згідно п.46 Рішення ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» (Заява № 35493/10), 30 квітня 2015 року «… суд також зазначає, що твердження заявниці про упередженість та корумпованість органів дізнання і досудового слідства не підтверджено жодними доказами, окрім відмов цих органів притягнути до кримінальної відповідальності вищезазначених осіб, а отже вони є безпідставними».

Системний логічний аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова того чи іншого органу чи посадової особи державного органу, судді, суду, тощо задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) , а так само прийняття тих чи інших процесуальних рішень, з якими не згодна та чи інша сторона чи учасник процесу, не є доказом його упередженості.

Будь-яких об`єктивних даних щодо упередженості судді ОСОБА_5 у заявника немає.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність у даному випадку достатніх підстав для наявності обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді ОСОБА_5 , і ,отже, доходить до висновку, що дана заява про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_5 не є вмотивованою, і, отже, не відповідає вимогам ч.5 ст.80 КПК України, у зв`язку з чим вказана заява про відвід не може бути задоволена.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 75, 76, 80- 82, 107 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 під час розгляду заяви про відвід групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000147 від 31.08.2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1