Справа № 190/1433/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Колегія суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого, судді - ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 за виключними обставинами

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаною заявою. На обґрунтування заяви посилається на те, що вироком від 14.11.2000 його засуджено до довічного позбавлення волі за ст.93 п.п. б, г , з, ч.2 ст.17, ст.93 п.п. б, г, з КК України (1960 року). Постановою Староміського районного суду м.Вінниці від 22.10.2010 вирок Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 приведено у відповідність до вимог чинного кримінального законодавства. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2018 зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 22.11.1999 по 15.01.2001 включно з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вказує, що рішенням Конституційного Суду України від №6-р(2)2021 від 16.09.2021 встановлено незаконність і неконституційність такого покарання як довічне позбавлення волі. Тому просить скасувати вирок суду від 14.11.2000 , постановити новий вирок, яким замінити покарання на позбавлення волі на певний строк і звільнити його за відбуттям строку покарання.

Засуджений в судовому засіданні підтримав заяву, вказував також на наявність порушення Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини під час судового розгляду кримінальної справи та наявність рішення ЄСПЛ у справі за його заявою.

Захисник в судовому засіданні також підтримав заяву засудженого, зазначивши про неконституційність призначеного ОСОБА_6 кримінального покарання .

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо заяви, вказував на необгрунтованість заяви і на те, що будь-яких судових рішень про визнання неконституційним такого виду покарання як довічне позбавлення волі не існує.

Заслухавши доводи сторін провадження, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла такого висновку.

Учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, ст.460 КПК України.

Згідно до ч.3 ст. 459 КПК України , виключними обставинами, зокрема є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Статтею 462 КПК України встановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Зокрема, у заяві зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява про перегляд;

2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;

3) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява;

4) обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду;

5) обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду;

5-1) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу;

5-2) клопотання про поновлення строку подання заяви;

6) перелік документів та інших матеріалів, які додаються.

Так, засуджений ОСОБА_6 посилається на рішення Конституційного Суду України № 6 -р(ІІ) 2021 від 16.09.2021 року і незаконність покарання у виді довічного позбавлення волі.

Як встановлено судом, даним рішенням КСУ від 16.09.2021 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. При цьому, у мотивувальній частині рішення судом зазначено, що незастосовність до осіб, які відбувають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, інституту умовно-дострокового звільнення від відбування такого покарання, який унормовано статтею 81 КК України, та/або інституту заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як його передбачено в статті 82 КК України, в системному зв`язку з іншими приписами Кодексу, якими врегульовано питання покарання довічним позбавленням волі, свідчить про відсутність будь-якої перспективи звільнення таких осіб. У контексті українського законодавства такий вид покарання, як довічне позбавлення волі, має наслідком довічне виключення особи з суспільства, що має суто каральну функцію.

Конституційний Суд України вважає, що довічне позбавлення волі як вид кримінального покарання не суперечить приписам частини першої статті 3, статті 23, частини другої статті 28 Конституції України, якщо засудженому до такого виду покарання на законодавчому рівні гарантовано право на дострокове звільнення від відбування такого покарання та/або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Водночас довічне позбавлення волі особи без подальшої можливості її звільнення означає урівняння строку довічного позбавлення волі з позбавленням волі до завершення природного життя людини, а отже, заперечує не тільки мету покарання, а й саму сутність людської гідності, ставить під сумнів її абсолютний характер та становить порушення позитивного обов`язку держави захищати гідність людини, а отже, не відповідає частині першій статті 3, статті 23, частині другій статті 28, частині третій статті 63 Конституції України.

Конституційний Суд України вважає, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі є винятковим та найсуворішим видом покарання, що його встановлено КК України за вчинення вичерпного переліку особливо тяжких злочинів, найнебезпечніших для суспільства і держави, коли позбавлення волі на певний строк не може досягти мети покарання.

Крім того, на цей час положення ст.64 КК України, яким передбачають такий вид покарання як довічне позбавлення волі є чинними.

Таким чином , доводи засудженого про те, що вказаним вище рішенням Конституційний Суд України визнано неконституційний такий вид покарання як довічне позбавлення волі є надуманими та безпідставними . Тому суд прийшов до висновку про відсутність у справі обставин, визначених в ч. 3 ст. 459 КПК України, як виключних обставин, тому заява засудженого задоволенню не підлягає.

Водночас, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити засудженому, що на цей час неконституційність положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України у відношенні осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, унормовано Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконаннярішень Європейського суду з прав людини» від 18 жовтня 2022 року №2690-IX шляхом внесення змін до КК України. Зокрема, частиною 3 ст. 81 КК України передбачено можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк. Також, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Крім того, слід зазначити, що перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом здійснюється Верховним Судом у складі Великої Палати.

Згідно ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право, зокрема залишити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 459, 466, 467 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 за виключними обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а заявником - протягом семи днів з моменту отримання її копії.

Головуючий суддя

Судді