ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/729/23
провадження № 1-кс/753/261/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2023 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, підтверджується: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 13.01.2023; протоколом огляду місця події від 13.01.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 13.01.2023; довідкою з поставленим діагнозом, виданою у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги; протоколом затримання ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.01.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зважаючи на суворість покарання в разі засудження ОСОБА_5 ; незаконно впливати на свідків, які надали покази щодо скоєного злочину ОСОБА_5 .

Захисник підозрюваного зазначив, що його підзахисний повністю визнає свою вину у вчиненому злочині, проте проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вказавши, що підозрюваний раніше не судимий, являється громадянином України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має фактичне місце проживання у м. Києві, де проживає зі своєю сестрою ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_11 , що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Також, ОСОБА_5 співпрацює з органами досудового розслідування, активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення, окрім того він особисто викликав співробітників правоохоронних органів на місце вчинення злочину та перебував там до їх прибуття, а тому ризики, що виправдовують застосування найсуворішого запобіжного заходу не є настільки обґрунтованими. Просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000210, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.01.2023 року близько о 23 год. 10 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_9 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де разом вживали алкогольні напої.

Того ж дня, перебуваючи за вищевказаною адресою, після вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на побутовому грунті виник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_5 виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_12 .

ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, взяв зі столу ніж господарсько-побутового призначення до своєї правої руки та наніс потерпілому ОСОБА_12 один цілеспрямований удар в область шиї, спричинивши тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення шиї в області переднього трикутника з перетином перстевидного хряща та проникаючого поранення ротоглотки, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг завершити свій злочинний умисел, так як одразу після вчинення злочину потерпілий ОСОБА_12 вибіг з будинку на подвір`я.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється вчиненні умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 13.01.2023; протоколом огляду місця події від 13.01.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 13.01.2023; довідкою з поставленим діагнозом, виданою у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги; протоколом затримання ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.01.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання від 7 до 15 років.

Враховуючи наведене, а також дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у слідчого судді не має сумнівів відносно ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також впливати на свідків у кримінальному провадженні (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. З поданого клопотання вбачається, а підозрюваним не спростовується інформація про те, що він офіційно не працевлаштований та винаймає житло у м. Києві, що нічим не підтверджується, окрім його слів. Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Водночас, доводи захисника щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , підозрюваного є необґрунтованими.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені стст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 здійснив умисний, особливо тяжкий злочин, слідчий суддя вважає за недоцільне визначати заставу, оскільки в разі внесення останньої, ризики передбачені ст. 177 КПК є надзвичайно високими.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13 січня 2023 року.

Дія ухвали закінчується 13 березня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1