У Х В А Л А

22.02.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 31.05.2022,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду області перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, так як обвинувачений пройшов добровільне лікування від наркотичної залежності.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 309 КК України підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту є добровільне звернення цієї особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Отже, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі - Закон № 62/95-ВР): добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч.4 ст. 309 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19 (провадження №51-2776кмо21) особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст. 309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Відповідно до довідки №49 від 02.09.2022 та медичної картки стаціонарного хворого з КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» №1238 обвинувачений ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів.

У вказаних довідці та медичній картці стаціонарного хворого не вказано про встановлення обвинуваченому ОСОБА_3 діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі приписів ч.4 ст.309 КК України.

Діагноз наркоманія встановлюється за результатами медичного обстеження в умовах стаціонару лікарсько-консультаційною комісією, що передбачено Законом № 62/95-ВР та Інструкцією про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не хворіє на наркоманію та такий діагноз не було встановлено обвинуваченому ОСОБА_3 за результатами медичного обстеження в умовах стаціонару лікарсько-консультаційною комісією, що передбачено Законом № 62/95-ВР та вищевказаною Інструкцією.

За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України не підлягає до задоволення.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 285-288, 372 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя