Справа № 305/831/19
Провадження №1-кп/307/794/20
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

02 листопада 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2018 року за №0001010 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2018 року за №0001010 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2022 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, строком до 06 листопада 2022 року.
02 листопада 2022 року через канцелярію суду, надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що строк тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.348 КК України - вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і за який ОСОБА_7 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі. Враховуючи наведене, є всі підстави вважати, що інший вид запобіжного заходу буде недостатньо ефективним для запобігання вказаних ризиків порівняно із триманням під вартою, і незабезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства. В зв`язку з викладеним просять продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

В судовому засідання прокурор заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Представник потерпілих ОСОБА_6 , підтримав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила відмовити за безпідставністю.
Вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою, зокрема, продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18 листопада 2018 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на строк до 13 січня 2019 року. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався судом.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , не має постійного місця роботи, являється розлученим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Натомість, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому строк дії запобіжного заходу слід продовжити.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України,
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 31 грудня 2022 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3