Номер провадження: 11-кп/813/270/22
Справа № 498/147/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , .

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

потерпілого ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції, апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_17 та захисника ОСОБА_12 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000294, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наливайкове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 9 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Наливайкове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 04.07.2017 року Фрунзівським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 304, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.9 ч.2 ст.115 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна;

-за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 залишений без змін - тримання під вартою в державній установі Одеський слідчий ізолятор.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 обчислений з 07 грудня 2018 року, тобто з моменту затримання.

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_11 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.07.2017 року і остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_11 залишений без змін - тримання під вартою в державній установі Одеський слідчий ізолятор.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 обчислений з 07 грудня 2018 року, тобто з моменту затримання.

Також даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат,-

Вироком суду 1-ої інстанції встановлені наступні фактичні обставини, а саме, 05 грудня 2018 року о 18 год. 30 хв., ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , вживали спиртні напої за місцем їх мешкання по АДРЕСА_1 , під час розмови у останніх виник злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 , який мешкає по АДРЕСА_1 , з метою заволодіння належними йому грошовими коштами.

В цей же день, близько о 19 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , взявши у себе в будинку кухонний ніж, та разом з ОСОБА_11 , намагаючись бути не поміченими сторонніми особами на вулиці, через свою присадибну ділянку (город) пройшли на присадибну ділянку біля будинку ОСОБА_16 , яка розташована поряд з їх будинком. Підійшовши до вхідних дверей будинку ОСОБА_16 , покликали його, а після того, як останній відчинив вхідні двері свого будинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння грошовими коштами, без його дозволу та проти його волі, зайшли до будинку, де застосували фізичну силу до ОСОБА_16 достатню для подолання опору, зав`язали йому руки за спиною канатом. Після чого, проти волі ОСОБА_16 , із застосуванням до нього фізичної сили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пройшли з ним до приміщення кухні, де ОСОБА_10 , погрожуючи насильством, небезпечним для життя потерпілого, ножем, який приніс з собою, почали вимагати у ОСОБА_16 , передати їм грошові кошти, які він тримає в себе в будинку. ОСОБА_16 , під погрозою насильства, яке було небезпечним для його життя, розповів останнім про місцезнаходження своїх грошових коштів, які знаходилися за настінними портретами в жилій кімнаті потерпілого. Після отримання інформації, про місце знаходження грошей, ОСОБА_11 , пішов до кімнати та з настінних картин заволодів грошима ОСОБА_16 в сумі 38410 гривень та 2000 доларів США, і пішов до місця свого проживання, а ОСОБА_10 , в цей час залишився наодинці з ОСОБА_16 , в приміщені будинку потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в результаті розбійного нападу заволоділи грошовими коштами потерпілого на суму 38410 гривень та 2000 доларів США.

Продовжуючи спільний злочинний умисел, та виходячи за межі домовленості з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 діючи умисно та цілеспрямовано, з метою приховати злочин, кухонним ножем, який він приніс з собою, заподіяв ОСОБА_16 ножове поранення в області передньої поверхні шиї з ушкодженням судин шиї та перелому правого великого ріжка під`язикової кістки, в результаті чого від отриманих тілесних ушкоджень останній помер на місці пригоди. Своїми діями ОСОБА_10 , протиправно позбавив життя ОСОБА_16 , після чого також покинув будинок потерпілого та пішов до свого місця проживання.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_17 вважає оскаржуваний вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, посилаючись на наступне.

До суду скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно якого останні обвинувачувались у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України. В ході судового розгляду зазначеного провадження не встановлено причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України. За таких обставин прокурором в порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувачення, та обвинувальний акт викладено з формулюванням обвинувачення: ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень: за ч.4 ст.187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; п.п.6, 9 ч.2 ст.115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин; ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При складанні обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням прокурор орієнтувався на встановлені обставини кримінального провадження (дослідженими доказами у їх сукупності), а також позицією ВСУ, викладеною у постанові пленуму № 2 від 07.02.2003, де у п. 10 визначено, що за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима)... При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок вбивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Не погоджуюсь з висунутим обвинуваченням щодо ОСОБА_10 , суд відкинув таку кваліфікуючу ознаку за ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство з корисливих мотивів (п. 6), мотивуючи таке рішення керувався виключно показами обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані у ході судового розгляду, не беручи до уваги докази у справі.

Прокурор акцентує увагу на «часовому проміжку між нападом на потерпілого ОСОБА_16 та моментом позбавлення останнього життя», а саме: дії щодо розбійного нападу та позбавлення життя ОСОБА_16 розвивались одночасно (послідовно); обвинувачений ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_16 ножем вбивством з метою спонукати останнього віддати всі наявні грошові кошти, а отримавши всі гроші, одразу позбавив потерпілого життя; обвинувачений ОСОБА_10 в проміжку часу між розбійним нападом та вбивством ОСОБА_16 будинок останнього не покидав. Вказане, на думку прокурора, дає підстави стверджувати про наявність єдиного нерозривного умислу на здійснення розбійного нападу та вбивства потерпілого.

Висновки суду, викладені у судовому рішенні, мають істотні суперечності (в частині оцінки показів обвинуваченого ОСОБА_10 під час допиту у судовому засіданні та наданих під час проведення слідчого експерименту 11.12.2018 року), а також суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки (надання неналежної правової оцінки протоколам слідчого експерименту за участю підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 11.12.2018 року).

Суд, відкидаючи таку кваліфікуючу ознаку за п.6 ч.2 ст.115 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 , не може засудити особу за ч.4 ст.187 КК України, оскільки розриваючи спрямованість умислу окремо на вчинення розбійного нападу та на вчинення вбивства, за сукупністю вчиненого ОСОБА_10 не вбачається заподіяння потерпілому ОСОБА_16 саме тяжких тілесних ушкоджень під час розбійного нападу. В такому випадку тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_16 заподіяні ОСОБА_10 саме під час вбивства.

Відкидаючи таку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.115 КК України, як вчинене з корисливих мотивів, суд першої інстанції призначив покарання за п.9 ч.2 ст.115 КК України у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є несправедливо м`яким, у відповідності до ст. 414 КПК України.

В порушення п.3 ч.2 ст.374 КПК України, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2020 року не містить найменування (номер) кримінального провадження, в порушення п.6 ч.2 ст.374 КПК України не зазначені всі прокурори та захисники, які брали участь у судовому розгляді даного провадження, а саме відсутні прокурор ОСОБА_18 та захисник ОСОБА_19 .

Посилаючись на вказані доводи, прокурор просить скасувати вирок та ухвали новий, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання: - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна; за. п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_10 остаточно призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вирок в частині обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без змін. У вступній частині вироку зазначити номер кримінального провадження та зазначити прокурораОСОБА_18 і захисника ОСОБА_19 .

В первісній апеляційній скарзі та змінах до неї (Т.4 а.с. 182-189) адвокат ОСОБА_12 , який діє в інтересах захисту обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , зазначає, що вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні, з огляду на наступне:

- під час огляду місця події від 07 грудня 2018 року (14:00 - 17:20) у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (домоволодіння ОСОБА_20 ) також, при вилученні всіх речей під час цієї слідчої дії не вівся відеозапис;

- дві слідчі дії: «Обшук» та «Огляд місця події» у домоволодінні ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 проводились в один і той же час та день одним і ти же слідчим, крім цього, в протоколі обшуку відсутні додатки, а тому отримані результати проведення обох цих слідчих дій у домоволодінні ОСОБА_21 є недопустимими доказами. Також відсутня вказівка в обох протоколах на технічні носії інформації, на яких було збережено відеозаписи проведення обшуку та огляду, відеозаписи і носії як додатки в протоколах не зазначено, а також не зазначено ідентифікуючі ознаки технічних засобів, за допомогою яких проводилися відеозаписи, також не зафіксовано яким чином проводилося пакування та вилучення речей та інших предметів, які були зазначені як вилучені в обох протоколах (тобто два рази в одному і тому ж місці і в той самий час, двома протоколами слідчий вилучив одні і ті ж речі та предмети).

- матеріали справи не містять письмової згоди власників домоволодінь при проведені слідчого експерименту або ухвали суду за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (як по домоволодінню ОСОБА_22 , так і ОСОБА_23 );

- захисник просить суд визнати протоколи отримання зразків для експертизи у трупа ОСОБА_16 недопустимими, оскільки у всіх трьох протоколах взагалі не вказані відомості про понятих, у зв`язку з чим, ідентифікувати їх неможливо, а також відібрання усіх цих зразків відбувалось без судово - медичного експерта або лікаря;

- жоден, допитаний у судовому засіданні свідок не вказав на обставини, які могли б слугувати доказами вини обвинувачених, а стосовно грошових коштів, свідки вказують, що вони бачили лише предмети схожі на кошти, а чи це були справжні грошові кошти чи муляж вони не знають.

Крім того, адвокат зазначає, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину є недоведеною, обвинувачення ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом, на припущеннях та домислах.

Також захисник вказує, що при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд не звернув уваги на наявність пом`якшувальної обставини - визнання ним своєї вини, активного сприяння розкриттю злочину та щирого каяття.

На підставі цього, захисник обвинувачених просить:

-дослідити докази, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі та визнати їх недопустимими;

-вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2020 року змінити. Визнати винним ОСОБА_10 за ч.4 ст.187, п.9 ч.2 ст.115 КК України та остаточно визначити йому покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_11 у пред`явленому йому обвинуваченні виправдати за недоведеності його вини та звільнити із-під варти негайно. Вирішити питання судових витрат.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відмовились від захисника ОСОБА_12 , подали доповнення до апеляційної скарги їх захисника та саме зміст якої підтримали обвинувачені під час апеляційного розгляду в судовому засіданні від 01.12.2022 року, вони, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просили направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд (Т.4 а.с. 158-159).

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданих апеляційних скарг

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підтримали подані ними доповнення до апеляційної скарги, просили направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, їх захисники підтримали позицію обвинувачених, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 злочинів, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинуваченим ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав частково та пояснив, що 05 грудня 2018 року він допомагав по господарству сусідам, після чого вживав спиртні напої за місцем роботи. Прийшовши до дому ліг спати, а о 17 годині прокинувся та згадав, що ОСОБА_16 винен йому гроші в сумі 450 грн. Він пішов до нього додому за алкогольними напоями та грошима, постукав у двері, після того як він відкрив, зайшов у веранду та сказав, що йому потрібно 2 літра вина. ОСОБА_16 повідомив, що 500 грн. не поміняв, він випив у нього чашку вина, запитав чи дасть той йому у борг 10000 грн. на 1 рік, на що ОСОБА_16 відповів, що грошей не має. ОСОБА_10 сказав, що знайде сам та вдарив ОСОБА_16 , від чого той впав та вдарився головою в стіну. Він зв`язав йому руки і посадив на стілець. Пішов у кімнату, де з стіни зняв портрети, з яких забрав гроші. В одному портреті були гроші по 100 або по 200 грн., точно не пам`ятає, а в іншому по 500 грн., випив вина і після того, як ОСОБА_16 сказав, що йому буде погано, взяв зі столу ніж і вдарив його по горлу і пішов додому, де дав їх сину, щоб він їх сховав. Так як гроші були в портретах, син їх дістав та віддав йому портрети, які ОСОБА_10 заніс до будинку ОСОБА_16 та кинув на диван. Прийшовши додому, випив вина та ліг спати, а коли прокинувся, ОСОБА_24 вже не було вдома. Скільки було грошей, не рахував. ОСОБА_25 вчинив сам без сина.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину не визнав. При цьому пояснив, що 05 грудня 2018 року зранку заходив до ОСОБА_16 та просив позичити 200 грн., а потім цілий день знаходився у свого знайомого ОСОБА_24 , який є інвалідом, де він вживав спиртні напої, а після прийшов до дому. До будинку зайшов батько і держав картини в руках і сказав, щоб він дістав з картин гроші і поклав їх під матрац, де спить батько. О 3 годині він, ОСОБА_11 , встав, взяв гроші і поїхав в м. Роздільну, де пив, гуляв, тратив гроші, до цього в нього грошей не було. За ці кошти він придбав мопед вартістю 10000 грн., витратив в барі 1000 грн. та в магазині на продукти близько 600 грн., двічі на таксі, скільки сплатив не пам`ятає. Батько з гривнями давав також і долари США, купюри були номіналом по 100 доларів США, він їх не рахував думає, що було приблизно 1200 доларів. Долари він поміняв на гривні в м. Роздільна в обмінному пункті, але місце розташування пункту не вказав. Поміняні грошові кошти і витрачав. Потім його запросили до поліції, де його били, застосовували до нього психологічний тиск, проте він з відповідними заявами не звертався, та чому не звертався, у судовому засіданні пояснити не міг.

Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивуючи доведеність їх вини у вчиненні інкримінованих злочинів, послався у вироку на наступні докази:

-показами потерпілого ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що загиблий ОСОБА_16 був його рідним братом. Загиблий вирощував овочі, свиней, робив вино і продавав вказану продукцію. До будинку він нікого не пускав та в будинку нікому вина не наливав. Після 18 годин він не відчиняв двері і у нього завжди були гроші для того, щоб дати решту. Брат також вів зошит, в який записував хто йому винен гроші. ОСОБА_34 ходили до брата по вино через город, там є стежка. У загиблого завжди були гроші, він (загиблий) міняв гривні на долари в сумі 2000 доларів США, за два місяця до події, а також продав свиней. Після цього, будь-якого майна за вказані кошти загиблий не придбав;

-показами свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні про те, що загиблий був його рідним дядьком. В грудні 2018 року в обід прийшла дружина і сказала, що дядька ОСОБА_27 вбили. Він подзвонив 102 і приїхав до будинку дядька, де вже був дільничний інспектор поліції. Він побачив дядька лежачим на спині, ноги були ніби він сидів, руки за спиною зв`язані. Обстановка в будинку порушена не була. Біля трупа була калюжа крові, біля трюмо був слід ноги. По селу бачили ОСОБА_28 з грошима. Він з дільничним поїхав до сусіднього села Петрівка, де бачили ОСОБА_11 .. Приїхавши, вони побачили ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння на мопеді. У ОСОБА_11 при собі було виявлено від 12000 до 14000 гривень, він був в новому одязі, з новим мобільним телефоном та мопедом, який він придбав за 10000 грн. Свідок був також присутній під час обшуку і вилучення одягу, що належить ОСОБА_29 та грошових коштів, які були під матрацом. Дядько вирощував на продаж свиней та продавав вино, у нього постійно були гроші;

-показами свідка ОСОБА_30 в судовому засіданні про те, що їй стало відомо про смерть ОСОБА_16 з телефонного дзвінка двоюрідного брата ОСОБА_16 . Загиблий вирощував свиней, кролів, вирощував овочі, а потім реалізовував вказану продукцію, у зв`язку з чим у нього були заощадження. До нього односельчани дуже добре відносились;

-показами свідка ОСОБА_31 в судовому засіданні про те, що йому відомо, що 05 грудня 2018 року вбили ОСОБА_16 .. Він його знав з 1986 року. Загиблий займався городом, вирощував свиней, курей, позичав людям гроші. Обвинувачені та загиблий проживали поряд;

-показами свідка ОСОБА_32 в судовому засіданні про те, що вона працює продавцем в магазині приватного підприємця ОСОБА_33 в с. Полішпакове. 06 грудня 2018 року в магазин на таксі приїхав ОСОБА_34 , у нього було багато грошей купюрами по 500 грн.. Вона телефонувала дружині ОСОБА_10 , щоб з`ясувати, де взяв ОСОБА_34 стільки грошей, оскільки він періодично працював, а його батько ОСОБА_10 ніде не працював - пас корів та брав продукти в борг і по цей час винен 436 грн. 50 коп. Дружина ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_28 взяв кредит «Швидкі гроші». 07 грудня 2018 року ОСОБА_11 приїхав до магазину на мопеді, борг за батька не повернув. Потім вона дізналась, що було вбито ОСОБА_16 та їй стало зрозуміло звідки у ОСОБА_11 взялись гроші;

-показами свідка ОСОБА_35 в судовому засіданні про те, що йому необхідно було їхати на роботу у зв`язку з чим він 6 грудня 2018 року прокинувся о 3 годині 15 хв.. Йшовши з вбиральні помітив ОСОБА_28 , який був на підпитку та попросив, щоб він завіз його на залізничну станцію. Вони поїхали, не доїжджаючи до с. Петровське він попросив заїхати за пивом. ОСОБА_11 поліз до кишені і у нього випала купа грошей купюрами по 200 та по 500 грн. скручені резинкою. Він запитав чи достатньо за проїзд 200 грн., після чого ОСОБА_11 дістав з карману вказану купюру та розрахувався з ним. Вказані покази свідчать про те, що у ОСОБА_11 були грошові кошти у великому розмірі в гривнях та він не міг встигнути поміняти долари США, як він посилається в своїх показах.

-показами свідка ОСОБА_36 в судовому засіданні про те, що він є директором бару в с. Полішпакове. 07 грудня 2018 року до бару на мопеді приїхав ОСОБА_34 , який був на підпитку, та купував в барі все, що хотів, у нього була велика кількість грошей купюрами по 500 грн.. ОСОБА_11 розрахувався за куплений товар купюрою номіналом 500 грн., після чого поїхав;

-показами свідка ОСОБА_37 в судовому засіданні про те, що на початку грудня 2018 року він зустрівся з ОСОБА_38 , який приніс пляшку вина, а на другий день вони зустрілися, випили пива та поїхали в с. Петровське, де в барі вживали горілку, а потім приїхали до нього ( ОСОБА_37 ) і він продав ОСОБА_39 мопед за 10000 грн.. ОСОБА_11 розрахувався купюрами номіналом по 500 грн., сказав, що взяв кредит «готівка». В барі ОСОБА_11 розраховувався купюрами по 200 та 500 грн.. В наступному свідок повернув кошти працівникам поліції, а йому було повернуто мопед.

Окрім того, суд 1-ої інстанції посилався на досліджені під час судового розгляду наступні докази:

- протокол огляду місця події, проведений 07 грудня 2018 року в період часу з 14 до 17 год. 30 хв. та фотознімками до протоколу (т. 2 а.с. 1-12) та постановою про уточнення адреси домоволодіння (т. 2 а.с. 77, 78) відповідно до яких в будинку АДРЕСА_1 в кухні було виявлено труп ОСОБА_20 , який лежав на спині головою до вхідних дверей кухні. Труп був одягнений, руки були зв`язані за спиною шнурком, ноги були зігнуті в колінах, на шиї в області щитовидного хряща наявна рана напрямком зверху вниз, довжиною 6-6,5 см, края рани рівні, кінець гострий. Рана проникала до хребта. На відстані 50 см. від вхідної двері знаходився дерев`яний стілець білого кольору з плямами бурого кольору. Під стільцем та біля нього була калюжа темно-бурого кольору схожа на кров, розміром 20х17 см. Окрім рани на шиї інших тілесних ушкоджень не виявлено. Смерть ОСОБА_16 наступила в період 12-16 годин тому. В кімнаті, на відстані 50 см. від триляжу на полу знаходилися дві фотографії в рамці за склом. На рамках були виявлені три папілярних відбитки пальців рук. В ході огляду місця події було вилучено: три шматки білої тканини; три відрізки з папілярними узорами пальців рук; чорний шнурок, з синіми полосами; змиви з плямами бурого кольору з: підлоги з вхідних дверей, зі штори, фрагменту кафельної плитки; дерев`яний стілець з плямами бурого кольору; три мобільні телефони: «LG», «SAMSUNG» «NOKIA»; гроші на суму 537 грн.; зошит на 12 аркушах; фрагмент килиму з речовиною бурого кольору; дві фарфорові чашки; три склянки; скляну банку; фрагмент пінопласту з плямами бурого кольору; п`ять кухонних ножів; два фрагменти фото з рамки;

- копії свідоцтв про народження ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , з яких вбачається, що вони є рідними братами (т. 2 а.с. 13, 14);

- протокол огляду предмета від 08 грудня 2018 року, відповідно до якого було оглянуто три шматка білої тканини; три відрізка з папілярними узорами пальців рук; чорний шнурок з синіми полосами, яким був зв`язаний труп ОСОБА_16 ; змив речовини бурого кольору з килима; дерев`яний стілець з плямами бурого кольору; відрізок штори з плямами бурого кольору; фрагменту кафельної плитки з плямами бурого кольору; мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_1 чорного кольору; мобільний телефон марки «LG», ІМЕІ: НОМЕР_2 чорного кольору; мобільний телефон «SAMSUNG», ІМЕІ: НОМЕР_3 чорного кольору; кошти Національного банку України купюрами номіналом 200 грн. в кількості 1 шт. №ЄХ 3201015; 100 грн. в кількості 2 шт. №УГ 6245938, №УБ 8084520; 50 грн. - 1 шт. №УМ 9602066; 20 грн. в кількості 4 шт. №ТЗ 5029194 №СЄ 2989274, № СЄ 2989281, №ЮА 6846463; 5 грн. - 1 шт. №СЗ 3076294, 2 грн. №РЗ 3380817 на загальну суму 537 грн.; зошит на 12 аркушах з записами; відрізок килима з згустками речовини бурого кольору; 2 фарфорові чашки та 3 скляні стакани; скляна банка ємністю 0,5 л.; шнурок з синіми полосами; фрагмент пінопласту з плямами бурого кольору; 5 кухонних ножів з різною довжиною та шириною леза; 2 фрагменти задньої частини фото рамки на яких маються плями бурого кольору; змив з холодильної камери з речовиною бурого кольору, які були вилучені під час огляду будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_20 (т. 2 а.с. 18, 19);

- протокол обшуку від 07 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 32-35) та постанову про уточнення адреси домоволодіння (т. 2 а.с. 75-76) відповідно до яких в ході проведення обшуку у будинку АДРЕСА_1 було виявлено в кімнаті під матрацом ліжка купюри номіналом: по 200 грн. - 30 шт., на суму 6000 грн.; по 500 грн. - 2 шт., на суму 1000 грн.; по 100 грн. - 6 шт. на суму 600 грн.; по 200 грн. - 5 шт. на суму 1000 грн.; по 100 грн. - 20 шт. на суму 2000 грн. на поличці в кімнаті; в тумбочці в кухні було виявлено лезо від ножа; виноградні ножиці; кухонний ніж з дерев`яною ручкою; кухонний ніж з ручкою жовтого та червоного кольору; в кімнаті було виявлено чоловічі джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору; на купюрі номіналом 200 грн. №ГЖ6012145 було виявлено пляму бурого кольору; на кухні виявлено: товарний чек на придбання мобільного телефону; сім карту мобільного оператора «Vodafon»; сім карту мобільного оператора «Lifecell»; пластикову карту з надписом «Lifecell» без сім картки; візитку сервісного центру; гарантійний талон на телефон «NOMI»; стартовий пакет «Vodafon»; обов`язки засудженого; інструкцію до мобільного телефону «NOMI»; дві упаковки від стартових пакетів «Lifecell»; кухонний ніж з білою ручкою з нашаруванням речовини бурого кольору; попередження, на якому є плями бурого кольору; на полиці: пляшку води «Sport» та «Festa DIVITA»; на кухонному столі: чохол для ножа; дві пари чоловічих шкарпеток з написом «adidas»; на підвіконні кімнати було виявлено 1 купюру номіналом 100 доларів та 1 купюру номіналом 500 грн.; в кімнаті на столі було виявлено пляшку горілки та пиво «Гараж»; праску під назвою «Grunhelm»; в плиті підсобного приміщення виявлено предмет, зовні схожий на револьвер «Flobert»; в підсобному приміщенні та на даху було виявлено 3 мотки проволоки в пластиковій обмотці чорного кольору. Кухонний ніж з білою ручкою з нашаруванням речовини бурого кольору виявлений за місцем проживанням ОСОБА_29 був оглянутий в судовому засіданні і як пояснив ОСОБА_16 цей ніж не належав його братові. Отже вказане свідчить, що ОСОБА_29 готувались до розбійного нападу, взявши з дому ніж, який після злочину ОСОБА_10 приніс до свого будинку.

- протокол огляду предмету від 08 грудня 2018 року, відповідно до якого були оглянуті: кошти номіналом: по 200 грн. - 30 шт., № ЗЕ 1110273, № КЕ 7721924, № ВЖ 3659485, № СЄ 2165660, № КЗ 3955543, № КЛ 1463524, № ЄЄ 3583270, № 33 5295218, № УЗ 0877144, № АЄ 4553680, № КН 1861490, КЕ 1516681, № ТЖ 6012145 на якій маються плями бурого кольору, № ЗД 2937519, № СЕ 5748648, № ЄГ 5846976, № ЄЦ 9312790, № ТБ 7677011, № МБ 7369303, № КБ 8747800, № СК 0637124, № ПЕ 8168474, № ВШ 8671915, № ЗД 9338146, № ПБ 5382837, СА 3223777, АВ 0635034, № СЕ 5461012, № ЗЕ 1318994, ПГ 7006227, загальною сумою 6000 грн.; купюри номіналом 500 грн. в кількості 2 шт. за № ФБ 8991184, № 9003002, загальною сумою 1000 грн.; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 6 шт. за № УН 7237349, № МЛ 3929812, № КС 4288375, № СБ 7633193, № УН 4761439, № ЗХ 5578500, загальною сумою 600 гривень; купюри номіналом по 100 грн. в кількості 21 шт. за № ТБ 3914605, № 7977591, ЕЮ 1666518, № КУ 4643976, № ЕЕ 2895278, № КЗ 4401257, № КП 9713838, № ЗФ 8800427, № КК 5768985, № ТА 1163284, № МН 1014090, №ГФ 1315066, МА 8154890, № УС 1773094, № УМ 3431506, № УС 7950134, № УА 2312358, № УШ 5917963, № УП 9009757, УГ 8736341, УМ 7067566, загальною сумою 2100 грн.; купюри номіналом по 200 грн. в кількості 5 шт. за № КБ 9871637, № УА 1276744, № ЗЄ 3104167, № Є А 8235466, № УВ 2757544, загальною сумою 1000 грн.; кусок леза від ножа; виноградні ножиці; кухонний ніж з дерев`яною ручкою; кухонний ніж з пластмасовою ручкою жовтого та червоного кольору; чоловічі джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору; товарний чек на придбання мобільного телефону; сім-карта мобільного оператора «Vodafon»; сім-карта мобільного оператора «Lifecell»; пластикова картка з написом «Lifecell» без сім-карти; візитка сервісного центру «Nomi»; гарантійний талон на мобільний телефон «Nomi»; стартовий пакет «Vodafon», н.т. НОМЕР_4 ; обов`язки засуджених до покарань не пов`язаних з позбавленням волі; інструкція до мобільного телефону «Nomi»; упаковка від стартового пакету «Lifecell», н.т. НОМЕР_5 ; упаковка від стартового пакету «Lifecell», н.т. НОМЕР_6 ; кухонний ніж з пластмасовою ручкою білого кольору на якому маються плями бурого кольору; попередження про відключення електроенергії на якому маються плями бурого кольору; жіноча туалетна вода «Festa Di Vita»; чоловіча туалетна вода «Sport»; чорний чохол для ножа; чоловічі шкарпетки 2 пари сірого і білого кольору з написом «adidas»; купюра номіналом 100 доларів США № KF 25178826 В; купюра номіналом 500 грн. № ФЖ 7003495; скляна пляшка ємністю 0,5 л. з прозорою рідиною та написом «Забава Рибальська»; горілка особлива; скляна пляшка ємністю 0,5 л. з написом «Garage»; праска біло-сірого кольору з написом «Grunhelm», № НОМЕР_7 ; предмет зовні схожий на револьвер з назвою «Flobert», № E2VP - НОМЕР_8 ; 3 мотка кабелю в пластиковій обмотці чорно-жовтого кольору; чоловічі штани синього кольору; футболка темно сірого кольору; футболка бірюзового кольору з написом чорного кольору «Like» та написом червоного кольору «TEEN», які були виявлені та вилучені при обшуку будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_21 (т. 2 а.с. 38-40);

- протокол огляду місця події від 08 грудня 2018 року відповідно до якого в Захарівській ЦРЛ, яка розташована в смт. Захарівка Захарівського району Одеської області в моргу був оглянутий труп ОСОБА_20 та його одяг, в який він був одягнений, а саме: спортивні штани з білими смужками сірого кольору; шкарпетки темного кольору; тільняшка білого та чорного кольору в смужку з плямами бурого кольору; сорочка білого, чорного та синього кольорів в кліточку з плямами бурого кольору (т. 2 а.с. 61-63);

- протокол огляду предмету від 08 грудня 2018 року відповідно до якого слідчим СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в службовому кабінеті №3 Великомихайлівського ВП були оглянуті: спортивні штани з білими смужками сірого кольору; шкарпетки темного кольору; тільняшка білого та чорного кольору в смужку з плямами бурого кольору; сорочка білого, чорного та синього кольорів в кліточку з плямами бурого кольору, які були вилучені під час огляду місця події Захарівського моргу, розташованого на території Захарівської ЦРЛ в смт. Захарівка Захарівського району Одеської області та належать ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 64);

- протоколи отримання зразків для експертизи від 08 грудня 2018 року, відповідно до яких від трупу ОСОБА_16 з лівої та правої руки були відібрані піднігтьові зрізи, змиви з рук та відібрано 5 мл. крові (т. 2 а.с. 68, 69, 70);

- протокол отримання добровільно наданого предмету від 20 грудня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_37 добровільно видав працівникам поліції грошові кошти в сумі 10000 грн., які він отримав від ОСОБА_11 за продаж свого мопеду марки «Хонда - 27» (т. 2 а.с. 73);

- розписку ОСОБА_37 , відповідно до якої він отримав від працівників поліції мопед «Хонда - 27» чорного кольору, який раніше він продав ОСОБА_11 за 10000 грн. (т. 2 а.с. 74);

- витягом з ЄРДР від 07 грудня 2018 року, відповідно до якого 07 грудня 2018 року о 12 год. 14 хв. до чергової частини Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення із служби 102 про те, що 07 грудня 2018 року за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 в будинку виявлено труп ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ознаками насильницької смерті у виді різаної рани шиї спереду, тобто вбивства вчиненого з корисливих мотивів; реєстрація №2 в ході проведення слідчо-розшукових заходів встановлено, що в ніч з 05 на 06 грудня 2018 року ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 вчинили розбійний напад на ОСОБА_16 , внаслідок якого було заподіяно вбивство ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 79, 80);

- протокол огляду предмету від 08 грудня 2018 року, відповідно до якого слідчим СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в службовому кабінеті №3 Великомихайлівського ВП були оглянуті: светр сірого кольору та білого кольору; камуфляжна куртка на якій маються плями бурого кольору, чорні штани на яких маються плями бурого кольору, які були вилучені під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_10 , в яких він був одягнений 05 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 90);

- протокол огляду предмету від 08 грудня 2018 року, відповідно до якого слідчим СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в службовому кабінеті №3 Великомихайлівського ВП були оглянуті: джинсові штани синього кольору; майка зеленого кольору; куртка чорного кольору; кошти Національного банку України купюрами номіналом 500 грн. в кількості 24 шт. за № ЛВ 2826624, № ВД 6369847, № СЗ 4979298, № УЖ 8974569, № ЗГ 3836835, № УЗ 1719022, № УГ 6987866, № ЛД 4414452, № АА 2345031, БР 0766625, № УЖ 5438991, № ВВ 0330757, № УБ 3905667, № СБ 8643434, УД 4179584, № ВЗ 6379898, № ВД 4545028, № ГК 2548652, № СГ 6816703, № ФЖ 0639609, № ГТ 3333566, № ФГ 5356234, № УЗ 4777443, № ЗБ 0101097, загальною сумою 12000 грн., купюри номіналом 200 грн. в кількості 2 шт. за № КЄ 7153062, № УА 7738967, загальною сумою 400 грн., купюри номіналом 100 грн. в кількості 19 шт. за № УИ 7339853, № УМ 6247989, № СГ 3115513, № СА 1991282, № УЙ 7128008, № СД 9308973, № ЗД 0148876, № МГ 5769044, № КС 5526541, № МН 9340440, № УЧ 5979546, № УА 5524124, № СИ 0970155, № УВ 0875389, № СЗ 5378485, № МГ 8715878, № ВА 8689935, № УР 3401184, № УШ 9392886, загальною сумою 1900 гривень, купюри номіналом 50 грн. в кількості 9 шт. за № УЕ 9591345, № УЗ 3842945, № СЙ 8177126, № СД 5738257, № СП 9963164, № РБ 3099607, № ФД 7398599, № УН 3986247, № СЛ 0839610, загальною сумою 450 гривень, купюра номіналом 20 грн. за № ТЖ 7197271, купюри номіналом 10 грн. в кількості 13 штук за № КН 2329194, № ХА 2295746, № ХГ 8488458, № ЦЗ 0523538, № ЦД 2868698, ЦВ 0580507, № ХЄ 7961562, № ХГ 1977138, № ХД 9513721, № ХЖ 5658157, № ХГ 4893852, ХА 2864441, № ХЗ 1557147, загальною сумою 130 грн., купюри номіналом 5 грн. в кількості 2 шт. за № ПА 9090802, № НГ 4148440, загальною сумою 10 гривень, які були вилучені під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_28 , мешканця АДРЕСА_1 в яких він був одягнений 05.12.2018 року (т. 2 а.с. 106-107);

- протокол отримання добровільно наданого предмету від 08.12.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Prestigio», світло-рожевого кольору Імеі - 1 : НОМЕР_9 , Імеі - 2 : НОМЕР_10 (т. 2 а.с. 113);

- протокол огляду предмету від 08 грудня 2018 року, відповідно до якого слідчим СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в службовому кабінеті №3 Великомихайлівського ВП були оглянуті: мобільний телефон марки «Prestigio», світло-рожевого кольору Імеі - 1 : НОМЕР_9 , Імеі - 2 : НОМЕР_10 (т. 2 а.с. 114);

- протокол проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2018 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 та фотознімками до протоколу. В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_11 показав, що 05 грудня 2018 року приблизно в обід він підходив до одного із мешканців с. Наливайкове, а саме ОСОБА_20 , та просив його дати йому в борг 200 гривень, але останній відмовив та грошей в борг не дав. В цей день за місцем свого проживання він разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_10 вживали вино до 19 години, під час розпивання вина ОСОБА_11 сказав ОСОБА_10 , що йому потрібні гроші для поїздки до м. Чорноморськ на відмітку до КВІ, на що ОСОБА_10 відповів йому, що щось придумаємо та гроші знайдемо. ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_11 , піти до ОСОБА_16 «вибити» гроші, на що він погодився і вони пішли до будинку ОСОБА_16 . При цьому, ОСОБА_10 взяв з дому кухонний ніж з білою ручкою та канат, які помістив до кишені своєї джинсової жилетки. Після чого ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 пішли через свій город до ОСОБА_16 , оскільки на вулиці стоять стовпи з освітленням. Коли вони прийшли додому до ОСОБА_16 , то ОСОБА_10 постукав у вікно та погукав «ОСОБА_20!» Після чого ОСОБА_10 дав ОСОБА_11 канат та сказав, що він буде його зв`язувати. ОСОБА_16 , включивши світло у веранді, відчинив вхідні двері до будинку та в цей час ОСОБА_11 взяв його за плечі та повалив на підлогу. Руки ОСОБА_16 завів за спину, та зв`язав їх канатом. При цьому ОСОБА_16 нічого не говорив. Після чого ОСОБА_11 взяв ОСОБА_16 на руки та заніс до приміщення кухні та посадив на кухонний куток, поряд з яким знаходився дерев`яний стілець. Знаходячись в приміщення кухні, ОСОБА_11 повернувся до веранди та разом із ОСОБА_10 випили по кружці об`ємом 200 мл. вина домашнього виробництва, яке знаходилося у п`ятилітровій пластмасовій баклажці у приміщенні веранди. Після чого ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_16 та витягнув ніж, який тримав в правій руці та запитав його, де знаходяться гроші. На що ОСОБА_16 сказав, що гроші знаходяться у однакових портретах із зображенням чоловіка та жінки над дерев`яним трюмо в приміщенні спальної кімнати. Він, ОСОБА_11 пішов до спальної кімнати та приніс дані портрети до приміщення кухні. ОСОБА_16 пояснив ОСОБА_11 як відкрити дані портрети та дістати гроші. ОСОБА_11 відкрив по черзі портрети ззаду та побачив там гроші номіналом 100 гривень, 200 гривень, 500 гривень та дві тисячі сто доларів США. При цьому ОСОБА_11 дані гроші не рахував, оскільки їх було багато. Тоді ОСОБА_11 забрав всі гроші, які дістав із портретів, та помістив до кишені своєї куртки, в якій був одягнений, та пішов заносити гроші до себе додому. ОСОБА_11 мав заховати гроші під матрац ліжка, так як йому сказав ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_11 ховав гроші під матрац, то ОСОБА_40 спала, а його брати і сестра були у бабусі ОСОБА_40 . ОСОБА_10 залишився в будинку ОСОБА_16 разом із останнім. ОСОБА_10 та ОСОБА_16 залишилися в приміщенні кухні. Приблизно через хвилину ОСОБА_11 повернувся із свого дому назад додому до ОСОБА_16 . В момент коли ОСОБА_11 зайшов до двору та підійшов до будинку ближче, він побачив, що ОСОБА_10 виходив із будинку. При цьому ОСОБА_10 у правій руці тримав кухонний ніж із білою ручкою та рукав його клітчатої сорочки на правій руці був у крові. Крім того, у крові була його джинсова жилетка. ОСОБА_10 протер ручку вхідних дверей рукавом сорочки лівої руки і сказав: «Все, кінець!». Після чого ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 пішли до себе додому та при цьому ОСОБА_11 нічого батька не розпитував, а він нічого не розповідав. Коли вони прийшли додому, то ОСОБА_10 помив ніж, а в плиті спалив свою жилетку в якій був одягнений та випив вина, а він ліг відпочивати. Також ОСОБА_11 повідомив, що коли вони йшли до ОСОБА_16 , то він був одягнений в куртку темно-синього кольору, спортивні штани чорного кольору, футболку бірюзового кольору та взутий в гумових тапочках чорного кольору. ОСОБА_10 був одягнений в клітчату сорочку, джинсову жилетку, брюки сірого кольору, кепку камуфляжну та взутий в чоботи камуфляжні. Після цього, підозрюваний ОСОБА_11 , показав на місці події, яким чином відбувались події. (т. 2 а.с. 118-130). Суд вважає, що при слідчому експерименті ОСОБА_11 надав правдиві покази, під час вказаної дії поряд з ним був захисник, але будь-яких зауважень ні від нього, ні від захисника в ході вказаної слідчої дії не надходило. ОСОБА_11 також надавав чіткі покази, які узгоджуються з матеріалами справи. Скарг на тиск з боку поліції під час досудового розслідування від ОСОБА_11 не надходило;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2018 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_12 та фотознімками до протоколу. В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_10 розповів про те, що він проживає у с. Наливайкове Великомихайлівського району Одеської області разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_21 та чотирма дітьми: ОСОБА_38 , 1998 р.н., ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 . 05 грудня 2018 року він працював у ОСОБА_44 . Біля 14:00 годин він прийшов додому, де розпив зі своєю співмешканкою ОСОБА_45 вино. ОСОБА_45 пішла додому до своєї матері - ОСОБА_40 , яка проживає по сусідству з ними, а ОСОБА_10 залишився вдома. Біля 16:00 години додому прийшов його син ОСОБА_34 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та вдома, ще випив вина та сказав, що йому потрібні гроші, щоб поїхати до м. Чорноморськ Одеської області, де він перебуває на обліку як умовно-засуджена особа. ОСОБА_10 відповів, що грошей у нього немає та запропонував йому піти до їхнього сусіда ОСОБА_20 , та попросити у нього в борг грошей, так як йому відомо, що він дає в борг гроші мешканцям їхнього села. У ОСОБА_28 в кишені куртки, в яку він був одягнений знаходився канат, який він показав, а він ( ОСОБА_10 ) взяв з кухонного стола вдома кухонний ніж з пластмасовою ручкою білого кольору, та поклав до внутрішньої лівої кишені камуфляжної куртки, в яку він був одягнений та разом з ОСОБА_11 вийшли з будинку, направившись до будинку ОСОБА_16 . Зайшовши в двір він побачив, що в одній із жилих кімнат будинку горіло світло від працюючого телевізора. Тоді він постукав у вікно тієї кімнати, на що відгукнувся ОСОБА_16 , запитавши хто прийшов. ОСОБА_10 відповів: «Це я - ОСОБА_46 » та попросив його відчинити двері, так як є розмова. ОСОБА_20 ввімкнувши світло в веранді будинку, відчинив вхідні двері. В цей час ОСОБА_34 відразу штовхнув ОСОБА_16 , в результаті чого останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 зайшли до веранди будинку, де ОСОБА_10 сказав ОСОБА_16 , щоб він заклав руки за спину, щоб вони поговорили. ОСОБА_16 відповів, що він зрозумів, що їм потрібні гроші та просив, щоб його не вбивали, він сам їх віддасть. ОСОБА_34 зв`язав руки ОСОБА_16 , який ніякого опору не чинив. Після чого вони допомогли ОСОБА_16 піднятися з підлоги та повели його до кухні, де посадили на стілець. При цьому ОСОБА_10 взяв в веранді будинку полімерну пляшку з вином домашнього виробництва, яке в подальшому розпив в кухні разом з ОСОБА_38 . ОСОБА_10 сказав ОСОБА_16 , що йому потрібні гроші, на що останній запитав його, скільки саме грошей потрібно та він дасть, аби тільки не вбивали. ОСОБА_34 в цей час знаходився в дверях, які ведуть до кухні. Тоді ОСОБА_10 дістав з кишені куртки кухонний ніж, який тримаючи в руках та постукуючи по руці, погрожував фізичною розправою ОСОБА_16 . Побачивши ножа, ОСОБА_16 сказав ОСОБА_39 , щоб він йшов до його спальної кімнати, де в цей час працював телевізор, та зняв зі стіни портрет, за яким знаходяться гроші, що останній і зробив. Через деякий час ОСОБА_34 повернувся до кухні, тримаючи в руках портрет та показуючи його ОСОБА_16 , який розповів як його відкрити та дістати звідти гроші. З вказаного портрету ОСОБА_34 дістав гроші в кількості близько 8 пачок купюрами по 100 гривень, які були зв`язані гумовою стрічкою та поклав їх до кишені своєї куртки. Після чого ОСОБА_34 сказав ОСОБА_16 , що це ще не всі гроші, та щоб він віддав їм ще гроші, які у нього залишилися. Тоді ОСОБА_16 відповів ОСОБА_39 , щоб він йшов до тієї ж кімнати, де взяв перший портрет та взяв зі стіни ще один, що останній і зробив, приніс його до кухні та дістав з нього гроші біля 6 пачок купюрами по 500 гривень та 200 доларів США. Вказані гроші ОСОБА_34 поклав до кишені своєї куртки, а портрети заніс до тієї ж кімнати, де він їх і взяв. Кухонний ніж ОСОБА_10 поклав назад до кишені своєї куртки. ОСОБА_34 почав запитувати ОСОБА_16 де у нього ще є гроші, а саме долари США, при цьому держав праску в руках, яку знайшов в кімнаті будинку. ОСОБА_16 відповів, що у нього більше грошей немає, так як він віддав їм всі і щоб вони робили з ним все, що хочуть. Тоді ОСОБА_10 сказав ОСОБА_39 , щоб він відніс додому гроші, а він поговорить з ОСОБА_16 . ОСОБА_34 вийшов з будинку, а ОСОБА_10 підійшовши ближче до ОСОБА_16 сказав йому встати зі стільця, так як прийшов час його зарізати. Після чого ОСОБА_10 звалив ОСОБА_16 на підлогу від чого ОСОБА_16 впав зі стільця. Тоді ОСОБА_10 підійшовши до нього присів та тримаючи лівою рукою за волосся ОСОБА_16 правою рукою, дістав ножа з кишені куртки, яким наніс один удар в область шиї з переду ОСОБА_16 та протягнув його до верху. Після чого відразу витягнув ножа та поклав його до внутрішньої кишені камуфляжної куртки. З шиї ОСОБА_16 почала текти кров та він почав «харчати» в цей час ОСОБА_10 перевернув його на спину та залишив. Тоді ОСОБА_10 вийшов з кімнати та направився до веранди, де зустрівся з ОСОБА_47 , якому сказав, що необхідно звідти втікати, так як він розібрався з ОСОБА_16 , а саме зарізав його. Тоді ОСОБА_10 закрив за собою вхідні двері та вони вийшли з будинку та пішли додому, де ОСОБА_10 ще витер ножа та поклав його до ніші над столом, після чого вони лягли відпочивати. Якою сумою коштів вони з ОСОБА_11 заволоділи, сказати не може, так як їх не перераховував. Після цього підозрюваний ОСОБА_10 , показав на місці послідовність його дій, де вони перебували разом з ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 131-141). Суд вважає, що при слідчому експерименті ОСОБА_10 в присутності захисника дав правдиві покази, будь-яких зауважень ні від нього, ні від його захисника в ході вказаної слідчої дії не надходило. ОСОБА_10 надавав чіткі покази, які узгоджуються з матеріалами справи. Скарг на тиск з боку працівників поліції під час досудового розслідування від ОСОБА_10 не надходило;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 7, 8 та 11 грудня 2018 року, відповідно до яких у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були відібрані біологічні зразки крові, слини, змиви з долонь рук та піднігтьових вмістів (т. 2 а.с. 146-157);

- висновки експерта №44, 45-а від 13 грудня 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не виявлено, що свідчить про те, що ОСОБА_16 при розбійному нападі опору не чинив (т. 2 а.с. 158, 159);

- висновок експерта №69 від 12 грудня 2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_16 знаходиться у прямому причинному зв`язку із різаною раною шиї (ушкодженням судин шиї) та наступила від гострої крововтрати. При досліджені трупа виявлено ушкодження в виді: а) синців (три) в області лівої половини обличчя - данні ушкодження могли бути спричинені при дії тупого предмета, яким міг бути кулак та інший подібний предмет; (що свідчить про застосування фізичної сили обвинуваченими); б) ножової рани в області передньої поверхні шиї з ушкодженням судин (праву сонну артерію та яремних вен) шиї - дані ушкодження могли бути спричинені при дії ріжучої кромки (леза) плоского колюче-ріжучого або ріжучого предмета, яким міг бути ніж та інший подібний предмет; в) перелому правого великого ріжка під`язикової кістки - дане ушкодження могло спричинене в результаті травмуючої дії в місці перелому, при стисненні шиї зігнутою рукою на рівні ліктьового суглобу. Дані ушкодження (ножова рана в області передньої поверхні шиї з ушкодженням судин (праву сонну артерію та яремні вени шиї), перед під`язикової кістки згідно п. 2.1.3. «і» «ї» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечними для життя. Дані ушкодження (синці обличчя) при житті не є небезпечними для життя в момент заподіяння, а мають незначні, швидкоплинні наслідки не більше, як 6 днів та по цьому критерію п.2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкої тяжкості. Смерть наступила до 5 хв. після спричинення йому тілесних ушкоджень. Смерть його наступила не менше як 36 години потому. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 здійснювати самостійні дії не міг. Всі тілесні ушкодження ОСОБА_16 були нанесені при житті. Найбільш ймовірне розміщення потерпілого могло бути в сидячому положенні на стільці, що вказує трупне заклякання нижніх кінцівок зігнутих під прямим кутом у колінних суглобах, а нападаючий в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 міг знаходитись у вертикальному положенні, на що вказує стиснення шиї потерпілому, рукою у зігнутому ліктьовому суглобі. При дослідженні трупа яких-небудь слідів, що вказують на боротьбу та самооборону не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_16 етиловий спирт не виявлено. (т. 2 а.с. 160-162);

- висновок експерта №20-Д від 15 січня 2019 року, відповідно до якого слід долонної поверхні розмірами 38x57мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46x79мм, сліди пальців рук розмірами 15x37мм та 13x35мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46x1132мм та 12x59мм на відрізку прозорих липких стрічок загальними розмірами 45x94мм, що були виявлені та вилучені в ході огляду місця події 07 грудня 2018 року за місцем виявлення трупу ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід долонної поверхні розмірами 38x57мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46x79мм залишений долонною поверхнею лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сліди пальців руки розмірами 15x37мм та 13x35мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46x112мм залишені середнім та безіменним пальцями правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слід пальця руки розмірами 12x59мм на відрізках прозорих липких стрічок загальними розмірами 45x94мм залишений безіменним пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про те, що саме ОСОБА_34 знімав картини з грошима в кімнаті ОСОБА_16 при розбійному нападі, що спростовує його покази щодо непричетності до розбійного нападу (т. 2 а.с. 173-185);

- висновок експерта №30 від 06 лютого 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На чоловічій верхній сорочці, тільняшці, спортивних штанах потерпілого ОСОБА_16 , вилучених в приміщенні Захарівського моргу Одеської області, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В) та виключається від підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (носіїв антигену А). (т. 2 а.с. 186-190);

- висновок експерта №33 від 07 лютого 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На чоловічій футболці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_11 , кров не знайдена. На чоловічій куртці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_11 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлено антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти- В за системою АВО. Не виключається походження крові від підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (носіїв антигену А) при наявності у останніх пошкоджень з зовнішньою кровотечею та виключається від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В). На чоловічих джинсових брюках, вилучених у підозрюваного ОСОБА_11 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлені антигени А та В властиві групі крові АВ за системою АВО (якщо кров походить від однієї людини). Такі результати дослідження не виключають змішення крові від двох або більше осіб, у тому числі від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В) та підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (носіїв антигену А), якщо кров походить від двох або більше осіб (т. 2 а.с. 191-194);

- висновок експерта №34 від 12 лютого 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На чоловічій куртці, вилученій у підозрюваного ОСОБА_10 , знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлено антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти- В за системою АВО, що не виключає її походження від підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (носіїв антигену А) при наявності у них пошкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події та виключається від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В). На чоловічих светрі та джинсових брюках, вилучених у підозрюваного ОСОБА_10 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_16 та виключає від підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 195-198);

- висновок експерта №29 від 30 січня 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На ватному тампоні зі змивом з долонної поверхні правої руки потерпілого ОСОБА_16 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений антиген В, властивий групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В) та виключає від підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (носіїв антигену А). В змиві з долонної поверхні лівої руки потерпілого ОСОБА_16 кров не знайдена. На ватному тампоні зі змивом з долонної поверхні лівої руки підозрюваного ОСОБА_10 знайдена кров людини, встановити групові фактори якої за системою АВО не вдалося можливим. На ватних тампонах зі змивом з долонної поверхні правої руки підозрюваного ОСОБА_10 , на двох ватних тампонах зі змивами з долонних поверхонь правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_11 , кров не знайдена (т. 2 а.с. 199-202);

- висновок експерта №11 від 28 січня 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , 1953 р.н., за ізосе - рологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном ан- ти-А з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_10 , 1965 р.н., за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_28 , 1998 р.н., за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. У піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_10 , 1965 р.н., в об`єктах №№1,2 (тут та далі нумерація відділення судово-медичної цитології) виявлені піт та білок людини, знайдені кров та ядровмісні епітеліальні клітини. Встановити статеву належність крові та епітеліальних клітин не можливо у зв`язку з відсутністю в препаратах ядер як епітеліоцитів, так і клітин крові, придатних для статево- специфічної диференціації. В об`єкті №2 більша частина епітеліоцитів входить до складу багатошарових пластів клітин морфологічно схожих з глибокими шарами епідермісу, що дає можливість припустити їх травматичне походження. При визначені групової належності поту, крові та клітин в об`єкті №1 виявлені антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, які властиві особі (особам) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н даної системи, що не виключає можливості походження в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваного ОСОБА_10 поту, крові та клітин від особи (осіб) з вищевказаною групою крові системи АВ0, у тому числі як від самого ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_11 і виключає від потерпілого ОСОБА_16 (за груповою ознакою). При визначені групової належності поту, крові та клітин в об`єкті №2 виявлені антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВ0, які властиві особі (особам) з групою крові АВ (ІV) з супутнім антигеном Н системи АВО. Однак враховуючи групові властивості підекспертних та результати проведених досліджень, не виключається можливість змішення поту, крові та клітин від особи (осіб) з будь-яким групами крові системи АВО у різних сполученнях, отже у піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваного ОСОБА_10 не виключається можливість змішення поту, крові та клітин самого підозрюваного ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_11 (носіїв антигенів А і Н) з кров`ю, потом та клітинами потерпілого ОСОБА_16 (носія антигенів В і Н) (т. 2 а.с. 203-206);

- висновок експерта №10 від 23 січня 2019 року, відповідно до якого згідно висновку експерта №1069 від 26 грудня 2018 року, експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології: кров потерпілого ОСОБА_16 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А; кров підозрюваного ОСОБА_11 за ізосерологічною системою ABО відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В; кров підозрюваного ОСОБА_10 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В змивах з піднігтьовим вмістом зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_11 кров не знайдена, виявлений білок людини знайдені епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не є можливим через відсутність в препаратах ядер епітеліоцитів, придатних щодо статевоспецифічної діференціації. При визначенні групової належності клітин виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження клітин від особи (осіб) любої статі з вищевказаною групою крові, в тому числі як від самого підозрюваного ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_10 , і виключається від потерпілого ОСОБА_16 за груповою ознакою. (т. 2 а.с. 207-209);

- висновок експерта №13 від 22 січня 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_10 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_11 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук потерпілого ОСОБА_16 ядровмісні епітеліальні клітини не знайдені; знайдена кров (висловитися щодо статевої належності якої не є можливим через відсутність у препаратах ядер лейкоцитів, придатних для проведенню статевоспецифічної діференціації). При визначенні групової належності крові виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО, які властиві групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н, що не виключає походження знайденої крові: від особи (осіб) любої статі з вищевказаною групою крові, у тому числі і від самого потерпілого ОСОБА_16 , і виключає її походження від підозрюваних ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за груповою ознакою. (т. 2 а.с. 210-212);

- висновок експерта № 35 від 05 лютого 2019 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_16 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_28 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. На чоловічих джинсових брюках, вилучених під час обшуку за місцем мешкання підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кров не знайдена. На грошовій купюрі номіналом 200 гривень серії ТЖ 601245, вилученій під час обшуку за місцем мешкання підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. Не виключається походження крові від підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (носіїв антигену А), при наявності у останніх пошкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події, та виключається від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В). На прасці, вилученій під час обшуку за місцем мешкання підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої в об. №1,3 (маркування відділення) виявлено антиген А та слабковиражений антиген В, властиві групі крові АВ за системою АВО, якщо кров належить одній людині. Походження крові від потерпілого ОСОБА_16 (носія антигену В) підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виключається тільки в якості домішки, якщо кров належить двом, або більше особам. (т. 2 а.с. 213-216);

- висновок судово - психіатричних експертів №22 від 17 січня 2018 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, тому за своїм психічним станом був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, за своїм психічним станом він здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь у слідчих діях та стати перед судом. Підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 217-222);

- висновок судово-психіатричних експертів №23 від 17 січня 2018 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, в період який відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом був здатен повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом може приймати участь у слідчих діях та стати перед судом. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (т. 2 а.с. 223-228).

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин.

При цьому, суд вважав, що така кваліфікуюча ознака, як вбивство з корисливих мотивів не знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки мотивом злочину у обвинуваченого ОСОБА_10 було заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_16 , а після того, як вони заволоділи грошима та ОСОБА_11 пішов з ними додому, ОСОБА_10 , почувши від ОСОБА_16 погрозу, що їм буде погано, з метою приховання злочину наніс йому удар ножем, який він приніс з собою.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Судом провадження розглянуто повно та дотримано змагальності його розгляду. Доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора та захисника щодо інших порушень кримінального процесуального закону, не є такими, що тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи доводи прокурора про те, що суд необґрунтовано відкинув таку кваліфікуючу ознаку за ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство з корисливих мотивів (п. 6), мотивуючи таке рішення керувався виключно показами обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані у ході судового розгляду, не беручи до уваги докази у справі та суд, відкидаючи таку кваліфікуючу ознаку за п.6 ч.2 ст.115 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 , не міг засудити особу за ч.4 ст.187 КК України, оскільки розриваючи спрямованість умислу окремо на вчинення розбійного нападу та на вчинення вбивства, за сукупністю вчиненого ОСОБА_10 не вбачається заподіяння потерпілому ОСОБА_16 саме тяжких тілесних ушкоджень під час розбійного нападу. В такому випадку тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_16 заподіяні ОСОБА_10 саме під час вбивства, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, стороною обвинувачення, ОСОБА_10 у зміненому обвинуваченні інкримінувались вчинення злочинів відносно ОСОБА_16 за наступними кваліфікуючими ознаками: за ч. 4 ст. 187 КК України- напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та за п.п.6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Частиною 4 ст. 187 КК передбачена відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном (розбій) , поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном. Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Тобто спочатку має бути вчинена активна дія - напад саме з корисливих мотивів (спонукань) , що є обов`язковою ознакою розбою. Напад, вчинений не з корисливих спонукань, не може кваліфікуватися як розбій.

У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187 КК).

За п. 6 ч. 2 ст. 115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Тобто судом з достатньою повнотою встановлено чи була первинною агресивна, насильницька дія, спрямована на протиправне заволодіння чужим майном.

Між тим, з оскаржуваного судового рішення слідує, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спочатку знайшли належні потерпілому грошові кошти, та вважаючи злочин закінченим, ОСОБА_11 забравши кошти потерпілого, пішов з місця вчинення злочину. Натомість, після того, як ОСОБА_10 залишився наодинці з потерпілим ОСОБА_16 , у обвинуваченого виник умисел на позбавлення життя потерпілого з метою приховати вчинений розбійний напад, у зв`язку з чим, суд 1-ої інстанції обґрунтовано виключив таку кваліфікуючу ознаку, як вбивство з корисливих мотивів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про підстав для визнання доказів, які покладені в основу судового рішення - недопустимими, а саме огляду місця події від 07 грудня 2018 року, обшуку та огляду у домоволодінні ОСОБА_21 , слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (як по домоволодінню ОСОБА_22 , так і ОСОБА_23 ), апеляційний суд встановив наступне.

Так, під час судового розгляду в суді 1-ої інстанції стороною захисту заявлялись клопотання про визнання вказаних доказів недопустимими з тих самих підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Так, огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих дій. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, окрім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Такий виняток встановлено саме у ч. 3 ст. 233 КПК. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Однак законодавцем окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи з сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.

Верховний Суд, в постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к (провадження № 51-1173км18) дійшов висновку, що для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої згоди.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ої інстанції, який не прийняв до уваги доводи захисника про те, що слідчий в один і той же час, о 19:00 годині 07 грудня 2018 року, перебував за різними адресами та проводив дві слідчі дії «Обшук» у ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.75-76)) с. Наливайкове Великомихайлівського району Одеської області та «Огляд місця події» у домоволодінні ОСОБА_40 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані слідчі дії проводилися різними слідчими, а саме: ОСОБА_48 та ОСОБА_49 . Також захисник звертає увагу на те, що в протоколах обшуку і огляду у домоволодінні ОСОБА_21 , що слідчий перебуває саме там, а не за адресою ОСОБА_40 , також, слідчий вказує на те, що обшук завершено, а відеозапис припиняється, але станом на цей момент, речі ще не запаковані та не опечатані, у зв`язку з чим він вважає докази, отримані в результаті цієї слідчої дії, недопустимими. Суд 1-ої інстанції не погодився із вказаним твердженням захисника, оскільки законність проведення обшуку підтверджена ухвалою слідчого судді від 08 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 36, 37), в подальшому вилучені речі визнано речовими доказами (т. 2 а.с. 41-45) та на них накладено арешт ухвалою слідчого судді від 11 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 46-48).

Щодо протоколу огляду місця події від 07 грудня 2018 року в будинку №20 (постанова про уточнення адреси від 08 грудня 2018 року (т.2 а.с. 75-76) по АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 25) суд прийшов до висновку про визнання його допустимим доказом, оскільки цим же слідчим в той же день і час в тому же місці було проведено обшук вказаного будинку, результати якого за клопотанням слідчого були санкціоновані судом - ухвалою слідчого судді від 08 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 32-35, 36-37). Всі предмети, вилучені в ході обшуку були визнані речовими доказами (т. 2 а.с. 41-45) та ухвалою слідчого судді від 11 грудня 2018 року на них було накладено арешт, а тому суд прийшов до висновку, що вказаний обшук проведений на законних підставах, а вилучені предмети в ході обшуку є належними та допустимими доказами.

В апеляційних скаргах (в тому числі змінених) під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_12 подавались окремі клопотання щодо визнання протоколів оглядів місця події від 07.08.2018 року недопустимими доказами з підстав того, що слідчим не проводилась відеофіксація слідчої дії. При цьому, захисник посилався на норми КПК, які передбачають вимоги щодо проведення обшуку.

Апеляційний суд зауважує, що підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Така позиція відображена і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 740/5066/15-к, пр. №51-3331км18.

Схожість обшуку та огляду обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій - пошук і виявлення об`єктів, які мають значення доказу у кримінальному провадженні. Разом з тим обшук, на відміну від огляду, має примусовий характер, який проявляється в тому, що обстеження житла чи іншого володіння особи, а також особистий обшук можуть проводитися без згоди обшукуваної особи, всупереч її волі, з втручанням в сферу її інтересів.

Як і при обшуку під час проведення огляду для участі в даній дії може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді (обшуку) може запросити спеціалістів.

Форма фіксації для слідчих (розшукових) дій однакова - це складення відповідного протоколу, до якого в разі необхідності заносяться заяви, зауваження, заперечення осіб, у присутності яких відбувалися дії.

Натомість, жодних зауважень щодо протоколів оглядів місця події учасниками огляду не подавалось.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, до протоколів оглядів місця події від 07.12.2018 року додані фото-таблиці. Обов`язкова відео-фіксація огляду місця події нормами КПК не передбачена, у зв`язку з чим в цій частині доводи захисника є хибними.

Таким чином, при проведенні оглядів місця події вимоги ч.6 ст. 107 КПК щодо застосування засобів фіксування кримінального провадження не порушені, оскільки їх хід був зафіксований на фотоапарат, фотографії роздруковані та долучені до протоколів у виді відповідних фото-таблиць.

Окрім того, вказаним доводам захисника була надана оцінка судом 1-ої інстанції та зазначено, що суд не погоджується із такими доводами, оскільки відповідно до вказаного протоколу огляду місця події від 07 грудня 2018 року (том. 2 а.с. 2) вказано, що були застосовані цифровий фотоапарат «Nikon» та відеокамера «Soni», відеозаписи з яких було досліджено у судовому засіданні (т.3 а.с. 23).

За таких обставин, проведені органами досудового розслідування 07.12.2018 року огляди місця події здійснені відповіднодо вимог кримінального процесуального закону, а тому згідно з ч. 1 ст. 233 КПК встановлені внаслідок таких слідчих дій докази є допустимими та можуть бути використані при винесенні процесуальних рішень. Відтак, й висновки судової експертизи та експертного дослідження, які були проведені на підставі даних протоколу огляду місця події, також є допустимими доказами, а тому підстав для застосування до них доктрини «плодів отруйного дерева», на чому наголошує у скарзі захисник, немає.

Також, в апеляційній скарзі захисник просить визнати протоколи отримання зразків для експертизи у трупа ОСОБА_16 недопустимими, оскільки у всіх трьох протоколах взагалі не вказані відомості про понятих, у зв`язку з чим, ідентифікувати їх неможливо, а також відібрання усіх цих зразків відбувалось без судово - медичного експерта або лікаря.

Вказані доводи також були перевірені під час судового розгляду та ним надана наступна оцінка, яку апеляційний суд вважає обґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 345 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 241 КПК України освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.

Тобто для відібрання біологічних зразків від трупа необов`язкова участь судово-медичного експерта або лікаря. Крім цього, відповідно до вказаних норм участь понятих також не є обов`язковою, а тому суд вважає, що протоколи відібрання біологічного матеріалу від трупа ОСОБА_16 є належними доказами по справі.

Необґрунтованими є й твердження сторони захисту про неможливість використання в якості доказу даних протоколу слідчого експерименту, проведеного під час досудового розслідування за участю ОСОБА_28 та ОСОБА_10 (як по домоволодінню ОСОБА_22 , так і ОСОБА_23 ) через те, що матеріали справи не містять письмової згоди власників домоволодінь при проведені слідчого експерименту або ухвали суду.

Також прокурором вказано про те, що висновки суду, в частині оцінки показів обвинуваченого ОСОБА_10 під час допиту у судовому засіданні та наданих під час проведення слідчого експерименту 11.12.2018 року, викладені у судовому рішенні, мають істотні суперечності та суд надав неналежну оцінку протоколам слідчого експерименту за участю підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 11.12.2018 року.

Так, за правилами ст. 240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Відповідно до частини другої цієї норми під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

З досліджених протоколів слідчих експериментів за участю підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та відеозаписів доданих до протоколів вбачається, що підозрювані самі погодились на проведення слідчого експерименту на місці, більш того, у вказаних слідчих діях приймав участь їх захисник, який жодних зауважень щодо проведеної слідчої дії не висловлював. Більш того, як за місцем проживання обвинувачених так за місцем знаходження трупа ніяких речей не вилучалось. Слідчий експеримент в будинку загиблого проводився лише з метою перевірки показів підозрюваних та в інтересах потерпілого ОСОБА_16 , який полягав у зібранні доказів, які мають значення для встановлення фактичних обставин провадження.

Посилання захисника на те, що в протоколі слідчого експерименту відсутня вказівка на технічні носії інформації, на яких було збережено відеозапис проведення експерименту, відеозапис і носій як додаток в протоколі не зазначено, а також не зазначено ідентифікуючі ознаки технічних засобів, за допомогою яких проводився відеозапис, таким чином відомості, зазначені на дослідженому в судовому засіданні відео є недопустимими, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки у вказаних протоколах зазначено на які носії інформації було застосовано запис, а саме цифровий фотоапарат «Nikon» та відеокамера «Soni». Хід слідчого експерименту було зафіксовано на відеокамеру та записано на диск, який долучений до протоколу, крім цього КПК України не передбачено ідентифікація іншим чином вказаних технічних засобів.

Таким чином, судом першої інстанції правильно визнано протокол слідчого експерименту допустимим доказом та покладено дані, що містяться в ньому, в основу обвинувального вироку, оцінка показанням обвинувачених надана у вироку суду, та поза розумним сумнівом узгоджується із іншими доказами по справі, у зв`язку з чим позиція прокурора та захисника щодо надання неналежної оцінки вказаним протоколам та показанням обвинувачених, які вони надавали під час цієї слідчої дії, є необґрунтованою.

Відповідна позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 14 вересня 2020 року (справа № 740/3597/17), щодо розмежування між показаннями та протоколом слідчого експерименту як окремими самостійними процесуальними джерелами доказів.

За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду наполягав на тому, що до нього з боку працівників поліції застосовувався фізичний та психологічний тиск, у зв`язку з чим його показання не були добровільними.

Окрім того, на підставі ухвали апеляційного суду від 27.01.2022 року було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне провадження №0000185 від 11.05.2022 року щодо повідомлення застосування до ОСОБА_11 фізичного та психологічного насильства працівниками Великомихайлівського ВП ГУНП в Одеській області та за результатом перевірки винесена постанова слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), ОСОБА_50 від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях працівників Великомихайлівського ВП ГУНП в Одеській області складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Вказана постанова не була оскаржена обвинуваченим та його захисником.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що жоден, допитаний у судовому засіданні свідок не вказав на обставини, які могли б слугувати доказами вини обвинувачених, а стосовно грошових коштів, свідки вказують, що вони бачили лише предмети схожі на кошти, а чи це були справжні грошові кошти чи муляж вони не знають, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 07.12.2020 року в справі № 728/578/19, згідно ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України, не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачені вчинили інкриміновані злочини.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що жоден із допитаних свідків в судовому засіданні не вказував щодо фальшивості грошових купюр, які були у ОСОБА_11 , більш того їх приймали як грошові кошти і будь-яких сумнівів щодо грошових купюр у них не було. Крім цього, грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_11 були оглянуті в судовому засіданні і сумнівів у їх справжності у учасників процесу не виникало.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків колегією суддів, не встановлено.

В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного при розгляді кримінальних проваджень проти життя та здоров`я особи. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненою діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, встановила обставини та спосіб вчинених злочинів, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винних і потерпілого, що передувала події, їх стосунків і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в порушення п.3 ч.2 ст.374 КПК України, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2020 року не містить найменування (номер) кримінального провадження, в порушення п.6 ч.2 ст.374 КПК України не зазначені всі прокурори та захисники, які брали участь у судовому розгляді даного провадження, а саме відсутні прокурор ОСОБА_18 та захисник ОСОБА_19 , апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими, однак такими, що не впливають на суть встановлених обставин кримінального провадження та можуть бути виправлені в частині зазначення даних про прокурора та захисника у процесуальний спосіб.

Натомість, доводи щодо незазначення номеру кримінального провадження, є необґрунтованими, оскільки такий номер вказаний у тексті вироку - провадження №498/147/19, за яким можна ідентифікувати справу.

Аналізуючи доводи прокурора про те, що відкидаючи таку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.115 КК України, як вчинене з корисливих мотивів, суд першої інстанції призначив покарання за п.9 ч.2 ст.115 КК України у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є несправедливо м`яким, апеляційний суд встановив наступне.

Також в апеляційній скарзі захисник вказує, що при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд не звернув уваги на наявність пом`якшувальної обставини - визнання ним своєї вини, активного сприяння розкриттю злочину та щирого каяття.

Згідно матеріалів провадження, при визначенні виду та розміру покарання колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання.

Суд у вироку зазначив, що обвинувачений ОСОБА_10 не розкаявся у вчинених злочинах, оскільки він не розповів роль співучасника ОСОБА_11 у розбійному нападі на ОСОБА_16 .

До обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вчинив два особливо тяжкі злочини, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з конфіскацією майна з призначенням покарання ближче до максимальної межі санкцій ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що відсутні такі обставини, що пом`якшують покарання, як визнання ОСОБА_10 своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, оскільки на протязі судового розгляду обвинувачений заперечував встановлені фактичні обставини кримінального провадження, що свідчить про відсутність його щирого розкаяння та сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий та вчинив злочин в період іспитового строку, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, а тому суд суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Оскільки обвинувачений ОСОБА_11 вчинив вказаний злочин в період іспитового строку, тому йому необхідно призначити покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Таким чином, згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

При призначені покарання колегія суддів враховує вище зазначені обставини, дані про особи обвинувачених, ступінь тяжкості скоєних злочинів, наслідки, що настали, а саме смерть людини, думку потерпілого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що покарання призначено обвинуваченим з урахуванням всіх обставин справи та даних про їх особи.

Дане покарання на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та попередження вчинення ними злочинів, оскільки виправити останніх не можливо без їх ізоляції від суспільства.

Підстав вважати покарання, призначене обвинуваченим, несправедливим внаслідок м`якості або суворості, на чому наполягають прокурор та захисник у своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим та справедливим, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора ОСОБА_17 та захисника ОСОБА_12 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційні скарги прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_17 та адвоката ОСОБА_12 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2020 року, відносно ОСОБА_10 , визнаного винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.9 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_28 , визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4