справа № 165/223/22
провадження №1-кп/165/150/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду Волинської області кримінальне провадження №0000006 від 05.01.2022, № 0000028 від 09.01.2023, № 0000569 від 03.11.2022 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 26.01.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 березня 2023 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на шістдесят днів, який закінчується 26.03.2023. Мотивує тим, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначає, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винним, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, відтак, з високою вірогідністю у разі обрання менш суворого запобіжного заходу буде переховуватись від слідства та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.4 ч. 1 ст.177 КПК України прокурор зазначає, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме: не дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема уникати викликів до органів розслідування і в суд, вчинити інші дії з метою затягування слідства та судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.5 ч.1 ст.177 КПК України прокурор зазначає, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійних джерел прибутку не має, може продовжити вчиняти злочини задля отримання прибутку для задоволення власних потреб.

Вважає, що вищевикладене в сукупності свідчить про необхідність продовження строку застосування стосовно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним у клопотанні ризикам, які не зменшились та продовжують існувати на даний час.

Стверджує, що саме наведені вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і дають підстави зробити висновок, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання від вартою, не зможуть запобігти і є недостатніми для запобігання ризикам, що існують на даній стадії розгляду кримінального провадження, а тому просить задоволити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на строк шістдесят днів, оскільки такий запобіжний захід є виправданим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо продовження строку тримання від вартою, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, в тому числі не покидати місце свого проживання, окрім випадків відвідування відділу РТЦК та СП, для проходження ВЛК та вирішення нагальних питань з метою мобілізації ОСОБА_4 до лав ЗСУ. При цьому наголосили, що ОСОБА_4 має намір захищати Батьківщину, здійснювати заходи з забезпечення національної безпеки і оборони держави.

Прокурор в судовому засіданні заперечив клопотання сторони захисту за безпідставністю та просив задоволити подане ним клопотання і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді взяття під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до такого висновку.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу у виді взяття під варту посилається на існування на даній стадії розгляду провадження ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обгрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор зазначає, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків, і єдиним джерелом його прибутку є злочинний промисел.

На думку суду, ризики, передбачені п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеними, а існуючий на даній стадіїї судового розгляду ризик, передбачений п.5 вказаноі норми КПК України, можна убезпечити більщ м?яким запобіжним заходом, передбаченим КПК України.

При цьому, суд враховує висловені в судовому засіданні наміри ОСОБА_4 стосовно бажання йти на захист Батьківщини, вступитивши до лав ЗСУ, що є вагомою підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м?який.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до п."с",ч.1,ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Таким чином, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення чи наявністю непогашеної чи не знятої у встановленому порядку судимості без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 ч.4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання прокурора та захисника, суд вважає, що прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених п.1, п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, і приходить до висновку, що реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України може бути убезпечений з врахуванням обставин провадження, таким запобіжним заходом як цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 197, 202, 205, 309, ст. 371, ст.372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 щодо заміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задоволити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали суду про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановити з 13 березня 2023 року по 13 травня 2023 року.

На цей же період, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) Прибувати до суду за першою вимогою;

2) Не залишати цілодобово місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу суду, окрім випадків відвідування відділу РТЦК та СП, для проходження ВЛК.

3) Повідомляти суд про зміну свого місця проживання, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду;

4) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк два місяці.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та доручити Відділення поліції №1 (м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області доставити ОСОБА_4 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 60 днів до 13 травня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно, після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_6