КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/563/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання арешту, ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000178 від 19.10.2022 року.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий суддя, розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, відмовив у його задоволенні, з таких підстав.

Слідчий звернувся із клопотанням про арешт частини майна зразку кам`яного вугілля а не на все майно, що може бути об`єктом кримінального правопорушення, тож, мета арешту майна є відібрання зразків для проведення експертного дослідження, що не відповідає самій меті арешту майна.

Крім того, експертне дослідження може бути пов`язане із повним або частковим знищення об`єкту дослідження, зміною його властивостей, а тому забезпечення його збереження стане неможливим.

Також, з клопотання слідчого не убачається, що незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню; не доведено необхідності накладення арешту, наявності ризиків, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, наклавши арешт на тимчасово вилучене з території училища кам`яне вугілля (зразок насипом в одне відро).

Свої вимоги обґрунтовує такими доводами.

Відмова слідчого судді у задоволені клопотання про арешт майна позбавляє сторону обвинувачення можливості надати правової оцінки у відповідності до вимог ст. ст. 2, 9, 91, 91 КПК України, виконати обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню, за відсутності речових доказів (вугілля) не можливо надати оцінку обставинам кримінального правопорушення, винуватості особи, виду і розміру спричиненої шкоди.

Вказує, що мету арешту доведено фактами і доводами, викладеними у клопотання про арешт майна, клопотання відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Зразки вугілля зберегли на собі сліди злочину, оскільки вугілля може мати не ту якість, що її заявлено умовами договору про закупівлю, наявність даних зразків вугілля надасть органу досудового розслідування встановити важливі для досудового розслідування обставини, відповідність або не відповідність даного вугілля, поставлено до училища, вимогам укладених договорів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, думку представника особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 41 Конституції України регламентує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності , а також визначає: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава не обов`язково повинна застосовувати.

У випадках, коли йдеться про обмеження тих чи інших прав і свобод, Європейський суд завжди звертає увагу на низку параметрів, яким повинні відповідати застосовані державою заходи щодо конкретних прав (наявність правових підстав для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством; обумовленість обмеження легітимною метою; пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, яку держава намагалася досягти, запровадивши відповідне обмеження).

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Арешт майна, у відповідності до положень ст. 131 КПК України, є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, що допускаються виключно у разі доведення прокурором ряду обставин: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно із ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Визначення, мета і завдання арешту майна регламентовані ст. 170 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: п. 1) збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Органом досудового розслідування провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000178 від 19.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, Макіївським професійним училищем соціальної реабілітації ім.. А.С. Макаренка укладено договір із ТОВ «Вітел-Трейд» на поставку 67 тон вугілля кам`яного на загальну суму 683 802 гривні.

Разом із тим, як вказує орган досудового розслідування, подальше вивчення законності укладеного договору, виконання умов договору, використання бюджетних коштів надало підстав прийти до висновку про наявність фактів значного завищення вартості предмету закупівлі, що призвело до привласнення бюджетних коштів.

Залишки вугілля, придбаного за вказаним вище договором, знаходяться на території училища, і 21 листопада 2022 року слідчим у межах даного кримінального провадження виявлено і тимчасово вилучено зразки даного вугілля насипом в одне відро.

Постановою слідчого СВ Олександрійського РВ поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 21.11.2022 дані зразки вугілля, вилучені на території Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім.. А.С. Макаренка, визнані речовим доказом.

З метою збереження речового доказу, слідчий звернувся до слідчого судді місцевого суду із клопотанням про арешт майна зразку кам`яного вугілля.

Однак, на даному етапі не виявлено наявність достатніх правових підстав для обмеження прав і свобод особи, на майно якої пропонується накласти арешт, не встановлено наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, мету арешту майна, оскільки слідчий просить накласти арешт лише на відібраний зразок (насипом у одне відро), а не на все майно, яке може бути об`єктом вчинення кримінального правопорушення, - тобто метою вилучення майна, фактично, є відібрання зразків для проведення експертного дослідження, а не забезпечення збереження речових доказів.

Вказані та інші причини відмови у клопотанні про арешт майна належно зазначено і мотивовано в ухвалі слідчого судді, з висновками якого колегія суддів погоджується.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки не надано переконливих доказів про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі є правильними.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000178 від 19.10.2022 року, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_10