Справа № 161/2551/23 Провадження №11-сс/802/113/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 22.02.2022 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах власника майнаОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2023 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором, звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, що належить ОСОБА_9 , яким користується підозрюваний ОСОБА_10 з метою забезпечення конфіскації майна (спеціальної конфіскації) як додаткового покарання у кримінальному провадженні №0000039 від 22.02.2022 року, а саме: транспортного засобу марки «BMW X5» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , з забороною ним розпоряджатись.

Своє клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000039 від 22.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

ОСОБА_10 27.01.2023 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України. Окрім того, 14.02.2023 року до ЄРДР за №0000057 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України. ОСОБА_10 17.02.2023 року повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.209, ч.1 ст.306 КК України. З метою забезпечення можливої конфіскації майна (спеціальної конфіскації, відповідно до вимог ст.96-1, 96-2 КК України) під час судового провадження, оскільки санкції статей по яких оголошено підозру ОСОБА_10 передбачають обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, слідчий за погодженням з прокурором звернулися до суду з клопотанням про арешт вищевказаного майна (а.с.1-4).

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_9 , яким користується підозрюваний ОСОБА_10 транспортний засіб марки «BMW X5» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 . Заборонено розпоряджатись майном, на яке накладено арешт (а.с.107-109).

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна вважає, що прийняте рішення незаконне, немотивоване та необґрунтоване. Зокрема слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого, вийшов за межі поданого клопотання останнім в сторону погіршення Конституційних прав особи, застосував норми процесуального закону на застосування яких не послався слідчий в поданому клопотанні та з власної ініціативи наділив статусом третьої особи у кримінальному провадженні громадянку ОСОБА_9 , хоча набуття такого статусу у кримінальному провадженні особою передбачено в інший процесуальний спосіб.

Вказує на те, що слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного, а не третьої особи ОСОБА_9 та метою накладення арешту слідчий переслідував можливу конфіскацію майна, як додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.209 та ч.3 ст.307 КК України. Іншої підстави для накладення арешту на майно в поданому слідчим клопотання не зазначається, в тому числі мети накладення арешту для забезпечення спеціальної конфіскації.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно (а.с.112-116).

В судове засідання не з`явиласявласник майна ОСОБА_9 , хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою від 27.02.2023, яка міститься в матеріалах провадження (а.с.127). Про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності власника майна ОСОБА_9 , а тому суд вирішує розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги; думку представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін; пояснення слідчого; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.

Слідчим суддею зазначено, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_9 , яким фактично користується підозрюваний ОСОБА_10 , оскільки додано докази, що вказане у клопотанні майно може бути придбане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, щодо якого ОСОБА_10 оголошено 17.02.2023 року нову підозру (що приєднана до матеріалів поданого клопотання), останній набув статусу підозрюваного, санкції усіх статтей, за якими йому оголошено підозру передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна. Окрім того, при доведеності незаконності походження майна (автомобіля) до нього, відповідно до вимог ст.96-1, 96-2 КК України може бути застосовано спеціальна конфіскація, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майнаОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: