612/137/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, сержанта резерву військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Близнюківському районному суді Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 25 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, що може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, оскільки він знайомий із свідком ОСОБА_6 та, перебуваючи на волі, може незаконно випливати на останнього, схиляти його до зміни показань. Враховуючи те, що ОСОБА_4 проходить військову службу та має певний військовий досвід, він може чинити тиск на суд та слідство. Також існує ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та, враховуючи, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , може скористатися своїм службовим становищем, перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску і таким чином переховуватись від органу досудового розслідування, у тому числі і на тимчасово окупованій території України, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачене ст. 408 КК України, у зв`язку з чим наразі виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або передати його на поруки командирів військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими. Зазначив, що обвинувачений одружений, має на своєму утриманні троє неповнолітніх дітей: що свідчить про наявність у останнього родинних зав`язків. Окрім того, ОСОБА_4 має постійне місце мешкання, до арешту проходив військову службу у лавах ЗСУ та брав активну участь у захисті країни від загарбників, за місцем служби позитивно характеризується, має бажання продовжити службу в лавах ЗСУ, що свідчить про його стійку громадянську позицію. Зауважив, що обвинувачений не має наміру ані переховуватись від органу досудового розслідування та суду, ані впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи іншим чином чинити перешкоди, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.

Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов такого висновку.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27 грудня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 27 січня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 24 березня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України, передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 жовтня 2022 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 25 жовтня 2022 року; даними висновків щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 жовтня 2022 року; даними лікарського свідоцтва про смерть № 673 від 25 жовтня 2022 року; даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2972; даними протоколу допиту потерпілого від 07 грудня 2022 року, висновками судово-медичних експертиз № 12-17/673-ЛЗ/21 від 27 грудня 2022 року, № 12-17/672-ЛЗ/21 від 08 грудня 2022 року, № 12-14/366-А/22 від 19 грудня 2022 року, № 12-14/365-А/22 від 19 грудня 2022 року, даними висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 25247/36-38 від 12 січня 2023 року, даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 25248/42548-42551 від 16 грудня 2022 року, даними висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/16505-ІТ від 14 грудня 2022 року, даними висновку судово-психіатричної експертизи № 300 від 12 грудня 2022 року.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, який постійного місця мешкання на території Харківської області не має, оскільки зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2012, 2016 та 2018 року народження, тобто має міцні соціальні зв`язки, але на території Житомирської області, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, при цьому обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавленні волі строком від семи до дванадцяти років, тому з урахуванням суспільної небезпеки злочину суд вважає, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на те, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, тому останній може перетнути державний кордон України, отже альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Також, у судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що обвинувачений може впливати на свідка та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Водночас, заявлений прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не конкретизований належним чином та повністю охоплюється іншими встановленим ризиками.

Крім того, стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведений ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, враховуючи те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отже, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, що спричинило загибель кількох людей, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років, а також враховуючи, що встановлені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2022 року, Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року, ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 січня 2023 року, слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2023 року, ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання суду, застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід забезпечить можливість перешкоджання обвинуваченим інтересам правосуддя та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження. Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на цій стадії судового розгляду є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду.

З вказаних підстав суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 11 травня 2023 року.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Нормами частини 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, до 11 травня 2023 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або передати його на поруки командирів військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1