Провадження № 11-сс/824/3/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність органів досудового розслідування щодо неприйняття постанови про закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальних проваджень,

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з ухвали слідчого судді, 30 вересня 2022 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , зі змісту вимог якої захисник просив зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальних провадженнях № 0000210, № 0000940 та № 0000906 вчинити дії, визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалоюслідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року, задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність органів досудового розслідування щодо неприйняття постанови про закриття, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальних проваджень № 0000210, № 0000940, № 0000906 та зобов`язано прокурора закрити кримінальні провадження № 0000210, № 0000940, № 0000906 підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у кримінальних провадження, які зазначені у скарзі, прокурор допустив бездіяльність, яка полягає у невиконанні останнім обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, закрити кримінальне провадження, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Така бездіяльність має триваючий характер з 28 листопада 2020 року і підлягає оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не погоджуючисьз ухвалою слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що оскаржуване судове рішення ухвалено незаконним складом суду. Скарга адвоката ОСОБА_7 подана одночасно у трьох різних кримінальних провадженняхза № 0000210, № 0000940 та № 0000906 досудове розслідування у яких здійснюється окремо.

Прокурор зазначає, що відповідно до ст. ст. 217, 334 КПК України захисник не уповноважений приймати рішення про об`єднання матеріалів досудових розслідувань.

На час розгляду скарги слідчим суддею рішення про об`єднання кримінальних проваджень № 0000210, № 0000940, № 0000906 прокурором або судом не приймались.

Згідно відомостей сайту «Судова влада України» за скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка стосувалась трьох окремих кримінальних проваджень, було проведено лише один автоматизований розподіл про що складено один звіт.

Таким чином, за результатами проведеного автоматизованого розподілу за скаргою ОСОБА_9 суддя Печерського районного суду була наділена повноваженнями слідчого судді лише відносно одного кримінального провадження, а тому не мала повноважень ухвалювати судові рішення у інших двох провадженнях, в яких вона слідчим суддею не призначалась.

Крім того, судове провадження здійснено за відсутності прокурора.

Під час судового розгляду скарги ОСОБА_9 прокурором заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_10 з підстав, передбачених п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України.

У визначений суддею час судове засідання не могло бути проведено з об`єктивних причин, пов`язаних із масованим ракетним обстрілом м. Києва 10 жовтня 2022 року,триваючим сигналом «Повітряна тривога», який завершився о 12 год. 21 хв., перебуванням працівників суду в укритті, відсутності функціонування громадського транспорту, що унеможливлювало участь прокурора у розгляді поданої заяви про відвід у визначений.

Про перенесення судового засідання та нові дату і час судового розгляду заяви про відвід прокурор не повідомлявся.

При цьому 14 жовтня 2022 року слідча суддя ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що заява про відвід розглянута та у її задоволенні прокурору відмовлено.

Враховуючи, що скарга адвоката ОСОБА_7 та заява прокурора про відвід слідчого судді ОСОБА_10 здійснювалась в одному судовому провадженні, апелянт вважає, що розгляд заяви про відвід безвиклику прокурора грубо порушує принципи доступу до правосуддя та змагальності сторін.

Звертає увагу, що в судовому засіданні, яке відбулось 14 жовтня 2022 року прокурором заявлено клопотання про долучення слідчим суддею до матеріалів провадження постанови прокурора від 05 жовтня 2022 року про визначення підслідності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, у кримінальному провадженні № 0000940 від 23.07.2021 за Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України.

У зв`язку з долученою постановою, суду було повідомлено, що Бюро економічної безпеки України розташоване в Шевченківському районі міста Києва, у зв`язку з чим кримінальне провадження № 0000940 від 23 липня 2021 року, а також скарга адвоката ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, не підсудні Печерському районному суду міста Києва.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не узгоджується з положеннями ст. 304 КПК України стосовно повноважень слідчого судді.

Зокрема щодо того, що ст. 307 КПК України не дає слідчому судді повноважень своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийнято поза межами повноважень слідчого судді.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовується протиправність постанови заступника Генерального прокурора про продовження строку досудового розслідування у КП № 0000210, однак, вказане рішення на досудовому розслідуванні оскарженню не підлягає.

Прокурор вважає, що під час розгляду скарги було порушено встановлені КПК України правила підсудності вказаного провадження, оскільки на даний час досудове розслідування у КП № 0000940 здійснюється детективами Бюро економічної безпеки України, тобто, територіально підсудне Шевченківському районному суду міста Києва.

Крім того, оскаржувана бездіяльність, як вбачається з самої скарги захисника, була вчинена 27 листопада 2020 року, однак протягом значного проміжку часу сторона захисту жодних скарг з цього приводу не подавала, тобто, скарга подана з пропуском встановленого КПК України строків.

На переконання прокурора, судом першої інстанції не могла бути надана оцінка діям заступника Генерального прокурора України, тому оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог КПК України.

Заслухавшисуддю доповідача,

пояснення прокурора ОСОБА_5 який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

захисника ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін,

вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 309 КПК України. Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України. Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Тобто, законодавцем встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді в першій інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Колегія суддів наголошує, що вказане кореспондує з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, ЄСПЛ наголошує, що право на доступ до суду, закріплене у п. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (справа Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Крім того, законодавче обмеження судових рішень, які можуть бути оскаржені в суді апеляційної інстанції, сприяє утвердженню принципу правової визначеності, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Зокрема, обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження, прокурор зазначає, що апеляційна скарга подана ним на рішення, яке не передбачено КПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з вказаними твердженнями виходячи з наступного.

Так, приймаючи рішення про задоволення скарги адвоката, судом першої інстанції, в першу чергу, було прийнято рішення про зобов`язання вчинення ній, які передбачені КПК України.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Наведене дає підстави стверджувати, що слідчий суддя першої інстанції уповноважений розглядати скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора із ухваленням рішення по суті цих скарг.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, предметом розгляду скарги була бездіяльність прокурора, а саме - питання закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Частиною другої ст. 283 КПК України в узгодженні із частиною першою ст. 284 КПК України передбачений обов`язок прокурора закрити кримінальне провадження у випадку закінчення строків досудового розслідування. Не вчинення прокурором указаних дій надає право особі оскаржувати його бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а слідчому судді ухвалити відповідне рішення.

У кримінальних провадження, які були зазначені у скарзі, прокурор допустив бездіяльність, яка полягала у невиконанні останнім обов`язків, строк виконання яких прямо і чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, а саме - закрити кримінальне провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Така бездіяльність мала триваючий характер і підлягала оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Наведене указує на те, що рішення слідчого судді було ухвалено в межах його повноважень.

Так згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачено ст. 309 КПК України.

Таким чином, оскаржувана ухвала Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року постановлена в межах, встановлених КПК України, однак, до переліку ухвал, оскарження яких передбачено ст. 309 КПК України.

Разом із тим, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Вказану позицію Верховний Суд висловив у рішеннях від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17 та від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17.

Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 376, 309, 399, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року - закрити.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Верховного Суду.

Судді ________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3