"29" березня 2023 р. Справа № 363/4638/22
УХВАЛА

29 березня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород Клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0001152, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001152 від 18.10.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2022 року головуючим суддею по справі було визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29 грудня 2022 року було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів.

У першому клопотанні захисник ОСОБА_5 просив суд надати йому тимчасовий доступ до речей і документів, а саме детальної інформації з ЄРДР щодо руху кримінального провадження № 0001152 від 18.10.2022 року із зазначенням всіх відомостей без виключення, з наданням можливості зробити копію зазначеної інформації з ЄРДР та її вилучення, що знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене клопотання було мотивовано тим, що кримінальне провадження розпочато за однією статтею КК України, а завершено за іншою; неодноразові зміни фабули обвинувачення та правової кваліфікації, як в підозрі, так і в обвинувальному акті містять суперечності та створюють проблеми з визначенням предмету доказування для сторони захисту; збирання доказів в кримінальному провадженні відбувалося без дотримання вимог ст. 214 КПК України та містять, серед іншого, недопустимі докази; незалежно від визнання недопустимості доказів, матеріали справи не доводять факт існування події злочину; є підстави вважати, що слідчими при поданні клопотань до слідчого судді зазначалися недостовірні відомості. Зважаючи на наявні суперечності у матеріалах кримінального провадження, наявність достатніх підстав вважати, що докази, отримані під час досудового розслідування, є недопустимими, то з метою підтвердження позиції сторони захисту, створення фактичної та правової бази для обґрунтування своїх доводів щодо незаконності кримінального провадження та доказів у ньому, захисник ОСОБА_5 просив задовольнити його клопотання та надати йому тимчасовий доступ до ЄРДР шляхом надання повного та детального витягу з реєстру в межах даного кримінального провадження.

У другому клопотанні захисник ОСОБА_5 просив суд надати йому тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення їх копій, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме щодо журналів обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до приміщень ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в камерах ІНФОРМАЦІЯ_4 за період часу з 20.30 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року; відеозапису з камер відеоспостереження, розміщених на входах та коридорах першого поверху приміщень, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_4 за період часу з 20.30 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року; а також інформації щодо повних анкетних даних співробітників поліції, які вносили відповідні записи у вказані вище журнали в період часу з 20.30 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року; а також незаконно затримували обвинуваченого ОСОБА_4 ; аудіо записів, заяв, повідомлень на спецлінію « НОМЕР_1 » в період часу з 20.00 год. 18 жовтня 2022 року по 23.00 год. 19 лютого 2022 року; до інформації, відеозаписів із цифрових нагрудних камер та відео реєстраторів поліцейських, планшетів, якими зафіксовано встановлення та проведення перевірки обставин події злочину в період часу з 20.00 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року; інформації про надходження заяви про факт конфліктної ситуації на спецлінію « НОМЕР_1 » період часу з 20.00 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року та номера телефонів, з яких було здійснено повідомлення; інформації щодо повних анкетних даних та фото осіб доставлених, затриманих по ІНФОРМАЦІЯ_4 за період часу з 20.30 год. 18 жовтня 2022 року по 22.00 год. 19 лютого 2022 року. На обґрунтування свого клопотання захисник ОСОБА_5 пояснив, що під час проведення незаконного затримання ОСОБА_4 , а також слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні приймали участь одні і ті ж самі зацікавлені особи в якості понятих («штатних понятих»), при цьому засвідчували факти здобуття з виключно обвинувальним нахилом різними слідчими недопустимих доказів у даному кримінальному провадженні, а також проведення представниками сторони обвинувачення незаконних дій в умовах ІНФОРМАЦІЯ_4 з порушенням права на захист ОСОБА_4 , без участі адвоката та з істотним порушенням вимог КПК України. Оскільки відомості, тимчасовий доступ до яких захисник просить йому надати, можуть бути використані стороною захисту для встановлення свідків події, а також для встановлення незаконності затримання підзахисного та проведення незаконних слідчий дій за участю зацікавлених понятих, порушенням права на захист ОСОБА_4 , а також здобуття доказів з істотним порушенням вимог КПК України, то захисник ОСОБА_5 просив суд задовольнити його клопотання та надати йому тимчасовий доступ до визначеного ним переліку відомостей, документів та технічних носіїв інформації, зокрема, шляхом надання можливості здійснити копіювання у друкованій та цифровій формі.

У третьому клопотанні захисник ОСОБА_5 просив суд надати йому тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до усієї інформації, яка міститься в пошукових системах Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України («Армор», також ІІПС ОВС) та «Факт» відносно осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. Зазначене клопотання було мотивовано тим, що матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи обшуку, пред`явлення особи до впізнання, містять суттєві розбіжності з фактичними обставинами справи, а при проведенні слідчих (розшукових) дій, за результатами яких складалися відповідні протоколи, як поняті залучалися особи щодо безсторонності та неупередженості яких у сторони захисту є розумні сумніви. Враховуючи, що інформація, тимчасовий доступ до якої захисник ОСОБА_5 просив надати, може підтвердити позицію захисту щодо наявності зв`язків понятих та свідків з правоохоронним органами, а відповідно незаконності слідчих процесуальних дій та недопустимості доказів, отриманих в їх результаті, то сторона захисту просила задовольнити зазначене клопотання та надати доступ до запитуваної інформації шляхом надання можливості ознайомитися з цими відомостями, зробити їх копії та вилучити їх у визначеному законодавством порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав вищезазначені клопотання, просив суд їх задовольнити та надати захиснику ОСОБА_5 тимчасовий доступ до запитуваних речей та документів, оскільки відомості та інформація, що міститься у них, має важливе значення для формування позиції сторони захисту по справі, підтвердження доводів щодо допустимості доказів в межах кримінального провадження, а також визначення законності слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що здійснювалися під час досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення щодо задоволення клопотань про надання тимчасового доступу. Свої заперечення прокурор мотивував тим, що подані захисником клопотання не відповідають вимогам ст. 160 КПК України та самі по собі є необґрунтованими. Крім того, прокурор пояснив, що під час досудового розслідування ані обвинувачений ОСОБА_4 , ані його захисник ОСОБА_5 до слідчого судді зі скаргами на рішення, дії або бездіяльність слідчого або прокурора не зверталися. У зв`язку з цим прокурор просив суд відмовити у задоволенні клопотань про надання тимчасового доступу.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Раніше потерпіла подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_11 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши подані захисником ОСОБА_5 клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів, суд приходить до наступних висновків.

Аналіз положень ст. 314, 315 КПК України дає можливість суду зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті, стосуються суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.

Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.

З метою забезпечення належних умов проведення судового розгляду та виконання під час останнього завдань кримінального провадження, а також досягнення дієвості кримінального провадження у ч. 3 ст. 315 КПК України зазначається, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

У той же час суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами та у порядку, що визначені для судового розгляду з урахуванням особливостей та винятків, що передбачені безпосередньо для підготовчого судового засідання.

У ч. 1, 2 ст. 333 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, застосувати, змінити, продовжити або скасувати захід забезпечення кримінального провадження у порядку, передбаченому для вирішення відповідних питань під час досудового розслідування. Розглядаючи відповідні клопотання щодо заходів забезпечення кримінального провадження під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, суд, крім загального порядку розгляду цих клопотань, має також врахувати причин, через які заходи забезпечення кримінального провадження не були здійснені під час досудового розслідування.

Заходи забезпечення кримінального провадження це передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Аналіз ст. 132, 159-166 КПК України дає можливість зробити висновок, що чинне процесуальне законодавство передбачає загальні та спеціальні умови, сукупна наявність яких є необхідною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому загальні умови встановлюють підстави, які стосуються всіх заходів забезпечення кримінального провадження, а спеціальні встановлюють підстави для тих заходів забезпечення кримінального провадження, для яких вони передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 159 КПК України, в якій встановлюється, що тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали слідчого судді або суду, якщо відповідне клопотання подається під час судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому якщо речі та документи, про тимчасовий доступ до яких подається клопотання стороною кримінального провадження, містять охоронювану законом таємницю (ст. 162 КПК України), то у відповідності до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів у такому разі лише, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, тимчасовий доступ до речей та документів це примусовий захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань та досягнення його дієвості. Під час підготовчого судового засідання тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали суду за клопотанням сторони кримінального провадження лише у випадку, якщо сторона кримінального провадження, яка подала клопотання, доведе, що відповідні речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні певної особи; ці документи або речі самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; а також ці речі і документи не містять у собі охоронювану законом таємницю. При цьому суд враховує можливість отримання відповідних речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також причини, через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування.

На основі вищевикладених положень процесуального законодавства суд приходить до наступних висновків щодо суті заявлених захисником клопотань про надання тимчасового доступу до речей та документів.

Щодо клопотання про надання тимчасового доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Судом встановлено, що зазначене клопотання захисника відповідає вимогам ст. 160 КПК України, будь-яких невідповідностей цього клопотання формальним вимогам процесуального законодавства судом не встановлено.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_5 просив надати йому тимчасовий доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань з метою відстеження процесуального руху кримінального провадження № 0001152 від 18.10.2022 року, в межах якого було направлено та розглядається обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому захисник ОСОБА_5 просив надати йому доступ до реєстру шляхом також надання можливості вилучення інформації з цієї електронно-інформаційної системи.

На обґрунтування свого клопотання захисник зазначив, що під час досудового розслідування слідчим та прокурорами неодноразово здійснювалися дії щодо зміни фабули обвинувачення та правової кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, наявні матеріали кримінального провадження містять суттєві розбіжностей між собою, у тому числі в аспекті дат вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. На додаток до цього захисник ОСОБА_5 пояснив суду, що під час відкриття йому матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України йому стало відомо про існування процесуальних рішень сторони обвинувачення, про які він у процесі поетапного ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та під час безпосередньої участі у досудовому розслідуванні не знав. При цьому, як зазначив захисник, відповідні процесуальні рішення, про які йому стало відомо лише після відкриття доступу до матеріалів кримінального провадження, стосуються процесуальних дій, процесуальних рішень та слідчих (розшукових) дій в частині внесення змін щодо дат їх проведення та прийняття відповідно, що зумовлює наявність суперечностей між матеріалами кримінального провадження, обумовлює виникнення розумних сумнівів у сторони захисту щодо законності відповідних рішень та дій, а також доказів, отриманих в їх результаті, і позбавляє сторону захисту можливості визначити предмет доказування, підготувати позицію захисту по суті обвинувачення.

Таким чином отримання відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому здійснюється послідовна фіксація дій та процесуальних рішень, що мали місце під час досудового розслідування, в хронологічному та логічному порядку, а також зважаючи на те, що реєстр захищений від несанкціонованої зміни відомостей, що до нього вносяться, має значення для перевірки доводів та аргументів сторони захисту, підготовки позиції захисту, а також визначення законності процесуальних рішень та дій, що приймалися та проводилися під час досудового розслідування. Крім того, отримання відповідних відомостей дасть можливість усунути наявні у матеріалах кримінального провадження суперечності.

У свою чергу суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Закріплення принципу змагальності зумовлює концепцію кримінального провадження, у відповідності до якої сторони кримінального провадження, маючи рівні процесуальні права та обов`язки, у тому числі щодо збирання доказів, самостійно будують свої правові позиції щодо суті кримінальної справи, самостійно їх відстоюють, зокрема, шляхом надання відповідних доказів на підтвердження своїх позицій. Суд, не будучи наділеним процесуальним активізмом в межах кримінального провадження, зберігаючи незалежність та неупередженість, здійснює судовий контроль над тим, щоб процесуальна рівновага сторін кримінального провадження, яка зумовлена принципом змагальності, не була порушена на користь жодної із сторін.

Зазначені висновки кореспондують з положеннями ч. 1 ст. 93 КПК України, в якій міститься положення, відповідно до якого збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням принципу змагальності, рівності сторін кримінального провадження, суд доходить до висновку, що в межах кримінального провадження основна доказова діяльність у вигляді збирання доказів здійснюється саме сторонами кримінального провадження. Суду в межах кримінального провадження не характерна будь-яка інша участь у доказовому процесі, крім як оцінки вже зібраних та наданих сторонами доказів для розгляду і вирішення кримінальної справи по суті, а також створення та забезпечення умов рівності сторін кримінального провадження та сприяння учасникам судового провадження у реалізації ними своїх процесуальних прав та виконанні процесуальних обов`язків.

У контексті системного зв`язку положень ст. 22, 93, 159, 315, КПК України суд приходить до висновку, що надання тимчасового доступу до речей і документів під час підготовчого судового засідання є виключною та абсолютною необхідністю вжиття судом заходів процесуального реагування на відновлення процесуальної рівноваги між сторонами кримінального провадження у випадку, коли така рівновага порушується внаслідок неможливості, наприклад, однієї із сторін отримати документи, речі та відомості з незалежних від неї причин.

Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 (далі по тексту Положення), встановлюється, що реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

У п. 3 Глави 1 Розділу І цього ж Положення зазначається, що реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження.

Таким чином, наповнення та фіксація процесуальних рішень, дій у Єдиному реєстрі досудових розслідувань є похідними від фактичного процесуального руху кримінального провадження, оскільки відомості до реєстру вносяться на основі того, що мало місце під час кримінального провадження. Аналогічний висновок було зроблено у Постанові ВП ВС від 26.03.2019 року у справі № 807/1456/17, в якій було зазначено, що діяльність уповноважених осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них.

У той же час з огляду на технічні можливості ЄРДР як електронно-інформаційної системи, в якій за допомогою програмного забезпечення здійснюється фіксація дати та часу проведення відповідних дій за допомогою програмного забезпечення, доступ саме до ЄРДР дає можливість перевірити достовірність відомостей та інформації, що зазначається у процесуальних рішеннях та/або щодо процесуальних дій, відомості про які вносяться у самому реєстрі. Крім того, з огляду на поступовість та хронологічний порядок фіксації всіх дій, що здійснюються з реєстром, а також з огляду на його захищеність від несанкціонованого доступу та внесень змін, то отримання відомостей безпосередньо з самого реєстру може мати визначальне значення для виконання завдань кримінального провадження, визначення допустимості доказів, а також дотримання принципів правової процедури під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Глави 1 Розділу І Положення - власником і розпорядником Реєстру є держава в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - Власник). Володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Розділу ІІІ Положення - право доступу до відомостей, внесених до Реєстру, мають: власник - у повному обсязі з урахуванням повноважень, якими наділені прокурори та керівники підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до п. 6 Глави 4 Розділу І Положення - власник надає інформацію з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи власником та розпорядником ЄРДР має право повного доступу до всіх відомостей, що внесені до самого реєстру, та здійснює надання цих відомостей у порядку, визначеному КПК України, тобто у порядку тимчасового доступу до речей та документів.

На основі цього суд доходить до висновку, що документи, відомості, доступ до яких просить захисник, перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), а також наявності правової можливості ІНФОРМАЦІЯ_5 як власника реєстру надавати інформацію з реєстру у порядку тимчасового доступу до речей та документів.

Враховуючи вищевикладені висновки щодо доводів сторони захисту з приводу необхідності отримання повних відомостей з ЄРДР, а також враховуючи висновки суду щодо технічних можливостей реєстру поступової та точної фіксації внесення всіх відомостей до реєстру, у тому числі зміни цих відомостей, то суд приходить до висновку, що захисником доведено той факт, що відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань, доступ до яких просить захисник, мають важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

До зазначеного висновку суд приходить з огляду на те, що отримання відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань дасть можливість перевірити достовірність відомостей щодо дати та часу вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, оскільки наявні матеріали кримінального провадження містять суттєві розбіжності між собою, а надані захисником докази у вигляді відповідних постанов, протоколів слідчих дій лише посилюють такі розбіжності. На основі встановлення достовірності дати та часу вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень у відповідності до принципу необхідності слідування належності правової процедури під час кримінального провадження буде встановлено допустимість та достовірність фактично абсолютно всіх доказів в межах кримінального провадження.

Хоча дослідження доказів в межах кримінального провадження здійснюється судом під час судового розгляду, а не на етапі підготовчого судового засідання, однак в межах даного клопотання судом встановлено, що подальша оцінка доказів під час судового розгляду, визначення допустимості доказів залежить від отримання повних відомостей з ЄРДР. Тобто, отримання відомостей з реєстру створює необхідні умови для оцінки всіх доказів, зібраних під час кримінального провадження. Тим самим застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме під час підготовчого судового засідання створить умови для проведення судового розгляду та виконання завдань кримінального провадження під час його проведення.

Таким чином, отримання відомостей з ЄРДР має важливе значення для кримінального провадження, оскільки на основі них у подальшому буде вирішено питання не тільки щодо законності затримання обвинуваченого, але і законності проведення всього досудового розслідування та абсолютно всіх доказів, що були отримані під час нього. Тому відомості з ЄРДР дадуть можливість вирішити також питання доцільності, правомірності та можливості подальшого кримінально-правового переслідування особи за вчинення інкримінованого їй правопорушення.

На підставі п. 3 ч. 5 ст. 163 КПК України суд приходить до висновку, що відомості, доступ до яких просить захисник, не містять охоронюваної законом таємниці. При цьому суд враховує, що надання тимчасового доступу до відомостей реєстру щодо кримінальних проваджень, досудове розслідування в яких ще триває, може призвести до розголошення таємниці досудового розслідування та завдати шкоди особі, суспільству і державі.

Однак захисник просить надати доступ до відомостей реєстру, що стосуються кримінального провадження № 0001152 від 18.10.2022 року, досудове розслідування в якому вже завершено та в межах якого адвокат ОСОБА_5 бере участь з самого початку як захисник ОСОБА_4 . Тому надання доступу до запитуваної інформації не призведе до розголошення будь-якої охоронюваної законом таємниці, а також персональних даних осіб, що брали участь в межах цього кримінального провадження.

У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України судом враховано, що оскільки відомості, доступ до яких хоче отримати захисник, перебувають у володінні та розпорядженні лише ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є єдиним уповноваженим суб`єктом, що має право повного доступу до відомостей реєстру, а також оскільки отримати відповідні відомості можна лише у порядку тимчасового доступу відповідно до положень КПК України та з урахуванням ЗУ «Про захист персональних даних», то суд приходить до висновку, що отримати відповідні відомості у будь-який інший спосіб, ніж у порядку тимчасового доступу до них, сторона захисту не може. Крім того, захисник у судовому засіданні пояснив, що він вживав заходів на самостійне отримання відповідних відомостей, однак в їх отриманні йому було відмовлено.

Зазначені обставини свідчать про виправданість та пропорційність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Здійснення тимчасового доступу до відомостей ЄРДР не призведе до порушення принципу змагальності сторін кримінального провадження, а навпаки створить для сторони захисту, яка позбавлена будь-якої іншої правової та фактичної можливості отримати запитувані відомості, рівну можливість для реалізації свого процесуального права щодо збирання доказів та побудови стратегії захисту.

Це також буде мати значення для реалізації права на захист, а також досягнення завдань кримінального провадження, оскільки ухвалення остаточного судового рішення на основі недопустимих, недостовірних та суперечливих відомостей не сприяє реалізації конституційним принципам національного судочинства та засадам кримінального провадження, що призводить до незаконності та необґрунтованості цього судового рішення.

В аспекті ч. 2 ст. 333 КПК України судом враховано, що потреба в отриманні доступу до відомостей ЄРДР у сторони захисту виникла після відкриття їй матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України. До відкриття матеріалів сторона захисту не знала про прийняття процесуальних рішень та проведення процесуальних дій, що створюють суттєві суперечності в межах кримінального провадження та дають обґрунтовані сумніви щодо недостовірності дат та часу прийняття інших процесуальних рішень та вчинених процесуальних дій в межах цього кримінального провадження.

Таким чином, сторона захисту не мала об`єктивної можливості звернутися з цим клопотанням під час досудового розслідування, оскільки обставини та факти, які є підставою для подання цього клопотання і отримання відомостей з ЄРДР, стали відомі стороні захисту під час відкриття матеріалів кримінального провадження, що, як окремий етап кримінального провадження, вже не допускає вчинення будь-яких процесуальних дій.

У той же час суд звертає увагу, що Єдиний реєстр досудових розслідувань це електронно-інформаційна та автоматизована система, в межах якої здійснюється збирання, зберігання, обробка інформації, що в своїй сукупності становить базу даних по кримінальним провадженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України - тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Враховуючи вищевикладене, тимчасовий доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може здійснюватися шляхом його вилучення або вилучення його складових, оскільки тимчасовий доступ до таких систем здійснюється лише шляхом копіювання інформації, що містяться в ній. З огляду на це клопотання захисника у частині вилучення інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань не підлягає задоволенню.

На основі викладеного, суд доходить до висновку, що клопотання захисника про надання йому тимчасового доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань шляхом копіювання всієї інформації щодо руху кримінального провадження № 0001152, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2022 року, підлягає задоволенню частково.

Щодо клопотання про тимчасовий доступ до інформації та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_5 просив суд надати йому тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, журналів обліку доставлених до приміщення ІТТ; відеозаписів з камер спостереження; інформації щодо повних анкетних даних, адрес проживання працівників поліції, конвоїрів; аудіо записів, заяв, повідомлень на спецлінію «102»; інформації, відеозаписів із цифрових нагрудних камер та відео реєстраторів поліцейських, планшетів; інформації про надходження заяви про факт конфліктної ситуації на спецлінію «102» та номерів телефонів, з яких було здійснено повідомлення; інформації щодо повних анкетних даних та фото осіб доставлених, затриманих по ІНФОРМАЦІЯ_4 тощо. В обґрунтування свого клопотання захисник посилався на те, що під час проведення незаконного затримання обвинуваченого, а також слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні приймали участь одні і ті ж самі зацікавлені особи в якості понятих (штатні поняті). Тому отримання запитуваних відомостей дасть можливість стороні захисту підтвердити або спростувати те, що особи, які залучалися під час процесуальних дій як поняті, не були об`єктивними та неупередженими як того вимагає процесуальне законодавство.

Оцінюючи клопотання на предмет наявності в ньому всіх необхідних відомостей, передбачених ч. 2 ст. 160 КПК України, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання в цілому містить всі необхідні відомості, а тому клопотання відповідає формальним вимогам процесуального законодавства.

Вирішуючи питання відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України, суд звертає увагу, що сторона захисту просила надати тимчасовий доступ до речей, документів та відомостей, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У той же час відповідно до ч. 1 ст. 159, п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК України тимчасовий доступ до речей та документів як захід забезпечення кримінального провадження полягає у наданні доступу до цих речей і документів фізичною або юридичною особою, у володінні якої вони знаходяться або є достатні підстави вважати, що вони мають перебувати у її володінні. Таким чином, кінцеве розпорядження суду щодо надання тимчасового доступу до речей та документів звертається безпосередньо до конкретної фізичної та юридичної особи, що мають надати доступ до речей та документів, які перебувають у їх володінні.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що відповідно до відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні будь-які реєстраційні дані щодо такої юридичної особи як ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки зазначена організація є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_8 , що має окремий правовий статус юридичної особи, яка наділена власною правоздатністю та дієздатністю та до якої у розумінні ст. 159 КПК України може спрямовуватися розпорядження суду щодо надання тимчасового доступу до речей та документів.

Таким чином, чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості видання та направлення розпорядження суду про тимчасовий доступ до речей та документів до структурних підрозділів юридичних осіб, оскільки у будь-якому випадку, навіть якщо речі та документи перебувають фактично у володінні структурного підрозділу, то особою у розумінні чинного матеріального та процесуального законодавства вважається лише конкретна юридична особа, що має окрему правосуб`єктність. Тому вирішення питання про надання тимчасового доступу до речей та документів, які фактично знаходяться у володінні структурного підрозділу юридичної особи, має здійснюватися судом крізь призму пропорційності та можливості втручання саме до конкретної юридичної особи, а не її структурного підрозділу.

Враховуючи, що стороною захисту особою, у володінні якої знаходиться запитувана інформація, обрано структурний підрозділ юридичної особи, що не має окремої правосуб`єктності, будь-яких інших фізичних або юридичних осіб, у володінні яких знаходяться ці документи, не зазначено, то суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено, що запитувана інформація перебуває у володінні конкретної фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України судом встановлено, що стороні захисту запитувана інформація необхідна для підтвердження або спростування позиції захисту щодо необ`єктивності та упередженості осіб, які залучалися як поняті для проведення слідчих та інших процесуальних дій, зокрема, проведення пред`явлення до впізнання, затримання обвинуваченого тощо.

У цей же час суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, особи, які залучилися як поняті під час проведення процесуальних дій, під час судового розгляду можуть бути допитані як свідки. При цьому процесуальний механізм допиту свідків під час судового розгляду передбачає не тільки приведення свідків під присягу, що забезпечується попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, але і можливістю сторони захисту брати участь у допиті таких свідків, ставити їм запитання, у тому числі направлені на встановлення загальної картини репутації такого свідка та достовірності його показань.

Отже, на відміну від витягу з ЄРДР, отримання якого є необхідною та виключною передумовою для оцінки доказів під час судового розгляду, тимчасовий доступ до запитуваної інформації щодо понятих, не має такого виключного та необхідного значення, що виправдовувало б застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження. Це пояснюється наявністю інших процесуальних механізмів підтвердження або спростування обставин, які хоче з`ясувати сторона захисту.

Тому оскільки процесуальне законодавство передбачає можливість проведення допиту понятих, у тому числі для з`ясування їх об`єктивності та незацікавленості у результатах кримінального провадження, то суд приходить до висновку, що сторона захисту може підтвердити або спростувати свої доводи безпосередньо за допомогою цього механізму під час судового розгляду. В аспекті цього суд звертає увагу, що стороною захисту не доведено неможливість встановлення відповідних обставин та фактів (необ`єктивність та неупередженість понятих) в будь-який інших спосіб.

На додаток до цього стороною захисту не доведено, яким чином номери телефонів, адреси проживання, журнал обліку відвідувачів, записи з камер відеоспостережень, аудіозаписи спеціальної лінії «102», можуть бути використані на встановлення тих обставин та фактів, які сторона захисту хоче встановити. Тобто, яким чином ця інформація буде спростовувати або підтверджувати доводи сторони захисту щодо необ`єктивності понятих.

Крім того, отримання доступу до такого обсягу інформації створить лише зайві перешкоди та труднощі у функціонуванні відповідного структурного підрозділу, що є невиправданим з огляду на наявність інших (менш обтяжливих для прав і інтересів конкретних осіб) процесуальних механізмів отримання інформації, що запитується стороною захисту.

У контексті п. 3 ч. 5 ст. 163 КПК України суд звертає увагу, що сторона захисту просила надати доступ до великого обсягу інформації, серед якої номера телефонів, контактні дані, адреси проживання та інші особисті дані фізичних осіб.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про інформацію» - інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Враховуючи вищевикладене, у контексті ст. 162 КПК України, суд доходить до висновку, що запитувана стороною захисту інформація містить персональні дані осіб, що належить до охоронюваної законом таємниці та не може розголошуватися без згоди відповідних осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України - слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Оскільки стороною захисту не доведено ані можливість використання запитуваних відомостей, що охороняються законом, як доказів, ані неможливість їх отримання в будь-який інший спосіб, то на підставі ч. 6 ст. 163 КПК України суд доходить до висновку, що стороною захисту не доведено необхідність надання тимчасового доступу до інформації, що містить охоронювану законом таємницю. З огляду на що суд не може задовольнити відповідне клопотання.

Крім того, при оцінці неможливості отримання цієї інформації в інший спосіб, ніж у порядку тимчасового доступу, суд не враховує посилання захисника на те, що він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання відповідної інформації, однак йому було відмовлено. Саме лише посилання на факт звернення без надання відповідних доказів на підтвердження цієї обставини, що вимагається ч. 6 ст. 132 КПК України, не дає суду достатніх правових підстав для висновку щодо неможливості в інший спосіб отримати запитувану інформацію.

Крім того, стороною захисту не пояснено, через які причини зазначене клопотання не було подано під час досудового розслідування, оскільки сумніви щодо об`єктивності та неупередженості понятих у них почали виникати вже під час досудового розслідування.

Враховуючи, що стороною захисту не доведено, у володінні якої конкретної юридичної особи знаходиться запитувана інформація, а також те, що запитувана інформація може бути використана як доказ обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження, та неможливість її отримання в будь-який інший спосіб, зважаючи на те, що під час досудового розслідування сторона захисту не зверталася з відповідним клопотанням, маючи вже тоді сумніви щодо необ`єктивності понятих, а також зважаючи на те, що стороною захисту не доведено вжиття заходів на отримання відомостей без тимчасового доступу, то суд приходить до висновку, що у задоволенні цього клопотання слід відмовити повністю.

Щодо клопотання про надання тимчасового доступу до усієї інформації, яка міститься в Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України щодо конкретних осіб.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_5 просив суд надати йому тимчасовий доступ до усієї інформації, яка міститься в пошукових системах Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України («Армор», також ІІПС ОВС) та «Факт» відносно конкретних осіб. В обґрунтування свого клопотання захисник зазначив, що отримання зазначених відомостей може підтвердити позицію сторони захисту щодо наявності зв`язків осіб, які залучалися у кримінальному провадженні як поняті, з правоохоронним органами, що у свою чергу буде свідчити про їх заінтересованість у результатах кримінального провадження, а відповідно і недопустимість доказів, отриманих в результаті слідчих дій за участю цих осіб.

Судом встановлено, що зазначене клопотання відповідає формальним вимогам, передбаченим у ст. 160 КПК України, оскільки в ньому зазначено всі необхідні відомості.

В аспекті п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України суд вважає доведеним, що відомості, доступ до яких хоче отримати сторона захисту, знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_9 як органу державної влади, що має окремий правовий статус юридичної особи ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ). Зазначений висновок ґрунтується на тому, що запитувані відомості зберігаються, обробляються та знаходяться в єдиній електронно-інформаційній системі органів внутрішніх справ, відповідальним за ведення якої є ІНФОРМАЦІЯ_9 як центральний орган виконавчої влади, якому підпорядковуються інші органи внутрішніх справ.

В аспекті п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України судом встановлено, що сторона захисту хоче отримати доступ до відомостей, що містяться у відповідній системі, з метою підтвердження позиції сторони захисту щодо необ`єктивності та упередженості осіб, які залучилася як поняті та свідки під час проведення процесуальних дій. Тобто, отримання відповідних відомостей стороні захисту необхідно для тих же самих цілей, які нею закладалися в обґрунтування другого клопотання про надання тимчасового доступу.

Враховуючи аналогічну правову мету та ціль отримання доступу до відомостей, суд не вбачає підстав для відступу від своїх висновків, які викладалися при дослідженні другого клопотання стороною захисту не доведено виключну необхідність забезпечення тимчасового доступу до цих відомостей з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та здійснення дослідження доказів під час судового розгляду. З огляду на можливість допиту понятих під час судового розгляду, тобто наявність інших менш обтяжливих процесуальних механізмів перевірки доводів сторони захисту, то здійснення тимчасового доступу до відомостей, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 , призведе до невиправдного та непропорційного втручання, що не відповідає вимогам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що мають застосовуватися лише у випадку, коли в іншій спосіб досягнути постановленої мети не можна.

Крім того, стороною захисту не доведено, як саме вся інформація щодо конкретних осіб, яка зберігається та обробляється в електронно-інформаційній системі ІНФОРМАЦІЯ_10 , може бути використана на підтвердження обставин та фактів, що мають важливе значення для кримінального провадження, а також неможливість підтвердження цих обставин та фактів в інший спосіб, ніж в порядку тимчасового доступу.

В аспекті п. 3 ч. 5 ст. 163 КПК України суд звертає увагу, що відомості щодо конкретних осіб, які зберігаються та обробляються в Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України мають персональний характер, оскільки становлять собою сукупність інформації, за допомогою якої конкретна особа може бути безпосередньо ідентифікована. Таким чином, клопотання сторони захисту пов`язано з отриманням тимчасового доступу до відомостей, які містять охоронювану законом таємницю (персональні дані осіб).

У відповідності до ч. 6 ст. 163 КПК України стороною захисту не доведено ані можливість використання запитуваних відомостей як доказів, ані неможливість їх отримання іншим способом. Внаслідок чого суд позбавлений будь-яких правових підстав для надання тимчасового доступу до інформації, що містить охоронювану законом таємницю.

Крім того, судом встановлено, що сторона захисту не зверталася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування, не зважаючи на те, що об`єктивні сумніви щодо об`єктивності та неупередженості осіб, які залучилася як поняті, у неї виникли ще під час досудового розслідування. Будь-яких причин, які б перешкоджали зверненню з таким клопотанням під час досудового розслідування, стороною захисту не зазначено. Таким чином, стороною захисту не виконано вимог ст. 333 КПК України.

На додаток до цього стороною захисту і не доведено здійснення спроб самостійного отримання запитуваних відомостей в іншому порядку, ніж за допомогою тимчасового доступу, що суперечність виключності заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що Положення про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, що затверджено Наказом МВС від 12.10.2009 року № 436, втратило чинність 08.02.2022 році, внаслідок чого суд позбавлений можливості повноцінно перевірити доводи сторони захисту, які ґрунтуються на посиланнях на положення, що не має юридичної сили на момент розгляду відповідного клопотання.

Враховуючи, що стороною захисту не доведено можливість використання запитуваної інформації на підтвердження обставин та фактів, що мають важливе значення для кримінального провадження, у зв`язку з недоведеністю неможливості в інший спосіб отримати ці відомості, зважаючи на те, що під час досудового розслідування сторона захисту з невідомих причин не зверталася з відповідним клопотанням, маючи для цього правові та фактичні можливості, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього клопотання.

Відповідно до ст. 164 КПК України - в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог частини другої статті 562 цього Кодексу.

Оскільки перше клопотання захисника підлягає частковому задоволенню, з огляду на характер запитуваної інформації, місцезнаходження володільця запитуваної інформації, враховуючи принцип розумності строків кримінального провадження, то суд вважає за доцільне встановити строк дії ухвали по 14 квітня 2023 року включно.

Керуючись статтями 131, 132, 159-166, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0001152 від 18.10.2022 року задовольнити частково.

Надати захиснику адвокату ОСОБА_5 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9534/10 від 22.10.2020 року, видане Радою адвокатів Київської області, згідно Єдиного реєстру адвокатів України обліковується у Раді адвокатів Київської області) тимчасовий доступ до електронної інформаційної системи, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме Єдиного реєстру досудових розслідувань шляхом зняття копії інформації, що міститься у такій системі, щодо руху кримінального провадження (всіх карток системи про рух цього провадження) № НОМЕР_3 , відомості про яке внесені до ЄРДР 18.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Строк дії ухвали в частині надання захиснику адвокату ОСОБА_5 тимчасового доступу до відомостей ЄРДР встановити - із дня постановлення ухвали і до 14.04.2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до інформації та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_11 відмовити у повному обсязі.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про надання тимчасового доступу до усієї інформації, яка міститься в пошукових системах Інтегрованій інформаційно-пошуковій системі органів внутрішніх справ України («Армор», також ІІПС ОВС) та «Факт» відносно визначеного кола осіб відмовити у повному обсязі.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 31 березня 2023 року о 10 год. 20 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1