Cправа № 127/1916/23
Провадження № 1-кс/127/770/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чечелівка, Гайсинського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 21.01.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СВ ВП № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 20.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, 20.01.2023 орієнтовно о 14 год. 15 хв., проходив по вулиці АДРЕСА_2 , де помітив дачний будинок без номеру, у якого були відчинені двері, під час чого, у останнього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, з метою збагачення за рахунок чужого майна, через незачинену хвіртку, а далі через незачинені вхідні двері, без дозволу власника проник до веранди дачного будинку без номеру, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив та взяв до рук з дивану жіночий шкіряний гаманець червоного кольору із емблемою «AV», всередині якого знаходились павер-банк марки «Ксяомі» потужністю 10000 mAh, із кабелем білого кольору типу Тайп-сі», кошти в сумі 1500 гривень, паспорт громадянки України № НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківські картки: Приватбанк № НОМЕР_2 , Приватбанк № НОМЕР_3 , БанкКредитДніпро № НОМЕР_4 , Монобанк № НОМЕР_5 , після чого, до приміщення веранди даного будинку знадвору увійшла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає у вказаному будинку, зробила зауваження ОСОБА_4 та попросила останнього припинити вчиняти злочинні дії.

У відповідь, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном вчинене в умовах воєнного стану, керуючись жагою до легкої наживи, діючи з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер , будучи викритий ОСОБА_7 , виразившись до останньої нецензурною лайкою, утримуючи при собі викрадене майно, ігноруючи звертання до нього ОСОБА_7 щодо повернення викраденого майна, покинув приміщення вищевказаного дачного будинку та зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 20 січня 2023 року- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Чечелівка Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, українця, не одруженого, з базовою середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.11.2006 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільненого від покарання з іспитовим терміном 2 роки;

-20.11.2007 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

-23.05.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України було частково приєднано не відбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2007 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-05.09.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у вигляд 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 23.05.2012 та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-31.05.2017 Вінницькою місцевою прокуратурою Вінницької області до Вінницького районного суду Вінницької області направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 186 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом прийняття заяви від 20.01.2023; протоколом огляду місця події від 20.01.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_4 від 20.01.2023, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, при цьому не має жодних законних джерел заробітку та соціально стримуючих факторів (місця роботи, сім`ї тощо).

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 - ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує та відсутність стримуючих факторів, постійна робота, наявність дружини;

-п. 3 - ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-п. 5 - ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів.

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення нею психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні та перешкодити вчиненню інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000043 від 20.01.2023, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, 20.01.2023 орієнтовно о 14 год. 15 хв., проходив по вулиці АДРЕСА_2 , де помітив дачний будинок без номеру, у якого були відчинені двері, під час чого, у останнього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, з метою збагачення за рахунок чужого майна, через незачинену хвіртку, а далі через незачинені вхідні двері, без дозволу власника проник до веранди дачного будинку без номеру, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив та взяв до рук з дивану жіночий шкіряний гаманець червоного кольору із емблемою «AV», всередині якого знаходились павер-банк марки «Ксяомі» потужністю 10000 mAh, із кабелем білого кольору типу Тайп-сі», кошти в сумі 1500 гривень, паспорт громадянки України № НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківські картки: Приватбанк № НОМЕР_2 , Приватбанк № НОМЕР_3 , БанкКредитДніпро № НОМЕР_4 , Монобанк № НОМЕР_5 , після чого, до приміщення веранди даного будинку знадвору увійшла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає у вказаному будинку, зробила зауваження ОСОБА_4 та попросила останнього припинити вчиняти злочинні дії.

У відповідь, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном вчинене в умовах воєнного стану, керуючись жагою до легкої наживи, діючи з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер, будучи викритий ОСОБА_7 , виразившись до останньої нецензурною лайкою, утримуючи при собі викрадене майно, ігноруючи звертання до нього ОСОБА_7 щодо повернення викраденого майна, покинув приміщення вищевказаного дачного будинку та зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

20.01.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

20.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000043; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2023; протоколів допитів свідків від 20.01.2023; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.01.2023; протоколу огляду місця події від 20.01.2023; пояснень від 20.01.2023; протоколу допиту потерпілого від 20.01.2023; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2023; повідомлення про підозру від 20.01.2023; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, розлучений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вказаний злочин підозрюваний вчинив під час дії іспитового строку, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 16:10 год. 20 березня 2023 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 20 березня 2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя