Номер провадження: 11-сс/813/707/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 09.03.2023, якою в межах к/п №0000272 від 27.02.2022 відмовлено в скасуванні арешту майна та передано грошові кошти на відповідальне зберігання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000272 від 27.02.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України було частково задоволено клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , відмовлено у скасуванні арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 24.10.2022 на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку 17.10.2022 за місцем роботи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та передано вищевказані вилучені грошові кошти у сумі 1 299 500 грн., 50 000 євро та 61 500 доларів США на відповідальне зберігання особі, у якої їх було вилучено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що скасування арешту є передчасним та може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування, оскільки на теперішній час призначено економічне дослідження спеціалістам ГУ ДПС в Одеській обл. за питаннями щодо підтвердження або спростування фактів вчинення кримінальних правопорушень службовими особами ДП «ГСІ-Укрнафтогазбуд» АТ «Глобалбуд-Інжинірінг» та ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», яке досі триває; на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене майно товариства, засновником якого є громадянин російської федерації, відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, грошові кошти могли бути пов`язані із незаконним виведенням (приховуванням) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації, в тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятої з порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що в ході проведення досудового розслідування к/п №0000272 було встановлено, що ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» є дочірнім підприємством російської компанії АТ «ГЛОБАЛБУД-ІНЖИНІРІНГ», а їх засновники та службові особи мають безпосереднє відношення до держави агресора, здійснюють свою діяльність на стратегічних напрямках економіки російської федерації та сплачують відповідні податки на її території, при цьому, співробітниками УСБУ в Одеській обл. отримано інформацію щодо можливих спроб приховування активів російського капіталу від можливих санкцій України у зв`язку із збройною агресією рф, виведення (приховування) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» через створення штучної заборгованості за договорами перед пов`язаною компанією ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», в тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства, тощо.

Відтак, на переконання прокурора ОСОБА_6 , передача на відповідальне зберігання вилучених під час проведення 17.10.2022 обшуків офісних приміщень ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» й ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» та в подальшому арештованих грошових коштів в сумі 1 299 500 грн., 50 000 євро та 61 500 доларів США (які, на думку органу досудового розслідування є необлікованою готівкою, отриманою від можливої незаконної діяльності) негативно впливатиме на хід досудового розслідування, порушуватиме основні завдання кримінального провадження, може призвести до зникнення, втрати грошових коштів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та в подальшому призведе до невідшкодування шкоди в даному провадженні.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника власника майна про скасування арешту майна.

Позиція інших учасників провадження.

В письмових запереченнях представник власника майна ОСОБА_8 зазначила, що апеляційна скарга прокурором подана з порушенням норм кримінального процесуального кодексу України, зокрема, вимогами ст. 309 КПК України не передбачено можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, а саме про скасування арешту майна, що підтверджується також правовою позицією Об`єднаної палати ККС ВС у справі №569/17036/18, внаслідок чого апеляційна скарга не підлягає розгляду по суті.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора не розглядати по суті та апеляційне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку власника майна та його представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому ч. 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, дійсно, вимогами ст. 309 КПК України не передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у ньому, натомість, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, апеляційному оскарженню підлягають ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, постановлені під час досудового розслідування.

Разом із тим, ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 18 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду 1-ої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги прокурора до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Великої Палати Верховного суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к (провадження №13-16cво18), в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачене КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Зміст цієї засади розкрито у статті 24 КПК України, згідно з ч. 1 якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали від 09.03.2023, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 про скасування арешту майна постановив рішення про часткове задоволення клопотання, відмову у скасуванні арешту майна та передачу вилучених під час проведення обшуку грошових коштів на відповідальне зберігання особі, в якої такі кошти були вилучені (а.с. 40).

При цьому, положеннями ст. 174 КПК України, не передбачена можливість передачі арештованих грошових коштів на зберігання особі, в якої їх було вилучено за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Натомість, на підставі системного аналізу положень ч. 1 ст. 174 КПК України можна дійти висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя або суд має лише право постановити рішення про часткове або повне скасування арешту майна.

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що в даному випадку слідчим суддею була постановлена ухвала, яка не передбачена вимогами КПК України, внаслідок чого, на підставі положень ст.ст. 7, 9 КПК України та сталої судової практики, з метою забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 09.03.2023 підлягає розгляду по суті.

В свою чергу, положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бутискасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 07.11.2022 представник ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси з клопотанням в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного у к/п №0000272 ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 24.10.2022 на грошові кошти у сумі 1 299 500 грн., 50 000 євро та 61 500 доларів США, вилучені в ході проведення 17.10.2022 обшуку за місцем роботи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-3).

До клопотання представником було долучено документи, які підтверджують те, що ОСОБА_7 є керівником ДП «ГСІ-УКРНАФТОГАЗБУД» АТ «ГЛОБАЛБУД-ІНЖИНІРІНГ» (а.с. 4-9), а також документи, що підтверджують її повноваження на здійснення представництва інтересів останнього (а.с. 12-13).

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що, стверджуючи, що вилучені за місцем роботи ОСОБА_7 під час проведення 17.10.2022 обшуку грошові кошти (1 299 500 грн., 50 000 євро та 61 500 доларів США) є особистими заощадженнями ОСОБА_7 та не мають жодного відношення до ДП «ГСІ-УКРНАФТОГАЗБУД» та ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», представник ОСОБА_8 не долучила до свого клопотання жодного документального підтвердження зазначеній обставині.

Не було також долучено до клопотання копії протоколу обшуку від 17.10.2022, що позбавляє апеляційний суд можливості достовірно переконатись у точному місці проведення обшуку та вилучення грошових коштів.

Натомість, в апеляційній скарзі прокурор зауважує, що обшук 17.10.2022 проводився та, як наслідок, грошові кошти були вилучені із офісних приміщень (зокрема, бухгалтерії) ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» й ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», разом із первинними бухгалтерськими документами, електронними носіями інформації, мобільними телефонами, печатками, штампами та іншим майном, стосовно якого, на думку органу досудового розслідування, існують сумніви у законності походження.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що представником під час подання клопотання про скасування арешту майна не було доведено, що саме ОСОБА_7 є власником вилучених грошових коштів.

Водночас, дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання представника про скасування арешту майна, слідчий суддя, вийшовши за межі наданих йому законом повноважень, додатково постановив рішення про передачу вилучених грошових коштів на відповідальне зберігання особі, постановлення якого взагалі не передбачено вимогами кримінального процесуального закону за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Питання зберігання речових доказів і документів у кримінальному провадженні регулюється ст. 100 КПК України та Інструкцією «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом ГПУ, МВС, ДПА, СБУ, ВС та ДСА України №51/401/649/471/ 23/125 від 27.08.2010.

При цьому, вказаною нормою кримінального процесуального закону визначені конкретні повноваження слідчого судді та суду, при розгляді питання про долю речових доказів.

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя в даному випадку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: не пересвідчився належним чином у тому, що ОСОБА_7 є власником вилучених грошових коштів та постановив рішення, яке не передбачене положеннями чинного КПК України, зокрема, вийшов за межі наданих процесуальним законом повноважень під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, зокрема передав грошові кошти на відповідальне зберігання особі, яка не довела що вилучене майно належить їй, що не входило в компетенцію слідчого судді.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, як постановленої із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_8 про скасування арешту майна з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Окрім того, враховуючи встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог КПК України, допущені слідчим суддею під час розгляду вищезгаданого клопотання представника власника майна про скасування арешту майна, які вочевидь могли мати негативні наслідки для кримінального провадження та перешкодити досягненню його завдань, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 14.06.2021 у справі №686/9636/18, апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК України, вважає за необхідне довести до відома голови Приморського райсуду м. Одеси про допущення слідчим суддею ОСОБА_1 зазначених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою неприпустимості в подальшому аналогічних порушень вимог закону під час розгляду клопотань учасників провадження.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 170-174, 370, 404, 405, 406, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 09.03.2023, якою в межах к/п №0000272 від 27.02.2022 відмовлено в скасуванні арешту майна та передано грошові кошти на відповідальне зберігання особі, у якої їх було вилучено скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 24.10.2022 на грошові кошти у сумі 1 299 500 грн., 50 000 євро та 61 500 доларів США, вилучені в ході проведення обшуку 17.10.2022 за місцем роботи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Довести до відома голови Приморського райсуду м. Одеси про допущення слідчим суддею Приморського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 істотних порушень вимог КПК України, викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду при розгляді клопотання представника власника майна ОСОБА_8 про скасування арешту майна.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4