Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/26/23
Номер провадження 1-кс/711/21/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000243 від 12.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сергіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не є особою з інвалідністю, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000243 від 12.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 ..

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 12.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з 24.02.2022 до даного часу, під час дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації діє заборона на виїзд за межі державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків громадян України, призовного віку, придатних до військової служби за винятком окремих категорій, а саме: чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років; чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; чоловіків, які здійснюють супровід осіб (дітей) з інвалідністю або осіб, які потребують постійного догляду; чоловіків-військовослужбовців, які їдуть на лікування внаслідок поранень на війні; чоловіків, які постійно проживають за кордоном; чоловіків, які мають робочу візу країни ЄС; чоловіків, які заброньовані за підприємствами; держслужбовців у зв`язку з службовим відрядженням; чоловіків-водіїв та волонтерів; народних депутатів України. При цьому на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Встановлено, що в липні-серпні 2022 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, за невстановлених у ході проведення досудового розслідування обставин, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншими невстановленими особами щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усуненням перешкод у цьому для військовозобов`язаних чоловіків громадян України призовного віку за грошову винагороду шляхом забезпечення протиправного внесення відомостей до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

У першій декаді вересня, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, військовозобов`язаний громадянин України призовного віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який через втрату постійного місця проживання у смт Якимівка Запорізької області у зв`язку з тимчасовою окупацією, бажав виїхати за межі України для працевлаштування, дізнався від знайомого про те, що ОСОБА_7 організовує виготовлення документів, необхідних для виїзду за кордон, у період дії воєнного стану в Україні.

Після чого, в першій декаді вересня, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 зателефонував на мобільний номер ОСОБА_7 , та в ході розмови дізнався, що останній може допомогти у питанні перетину кордону, однак у категоричній формі відмовився від особистої зустрічі. ОСОБА_7 запевняв, що документи необхідні для перетину державного кордону України надасть через 3-4 дні, за умови надання грошової винагороди в сумі 2 500 доларів США та попередивши, що подальше спілкування буде здійснюватися з ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_7 наголосив, що особа буде внесена до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

Так, 14.11.2022, близько 13:06 години, у ході телефонної розмови ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 про те, що він підготував необхідні документи, на що ОСОБА_7 відповів, що з ним зв`яжеться ОСОБА_5 .

Того ж дня, близько 14:15 години, ОСОБА_8 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та сказав надіслати йому за допомогою месенджера фотокопії паспорту громадянина України (перший, другий аркуші та реєстрацію), реєстраційного номеру облікової картки платника податків, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та посвідчення водія, наголосивши при цьому про необхідність перерахування на банківський рахунок коштів у сумі 40 500 гривень (еквівалент 1000 доларів США).

Цього ж дня, о 14:14 годині, ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_8 на месенджер «Telegram» повідомлення із зазначенням номера банківської картки НОМЕР_1 та повідомлення « ОСОБА_7 ». Після отримання вказаних повідомлень ОСОБА_8 попрямував до центрального відділення АТ КБ «ПриватБанк», що в м. Черкаси по вул. Байди Вишневецького, 40, де за допомогою терміналу самообслуговування перерахував на банківську картку НОМЕР_1 кошти в сумі 40 500 гривень, після чого сфотографував квитанцію про здійснення переказу та надіслав за допомогою месенджера «Telegram» ОСОБА_5

ОСОБА_7 , діючи разом та за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, отримавши документи ОСОБА_8 та завдаток у сумі 40 500 гривень, використовуючи свої зв`язки, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, протиправно домігся включення останнього в перелік осіб, яким дозволено виїзд за межі державного кордону України.

16.11.2022, о 17:34 годині, ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_8 на месенджер «Телеграм» файл PDF формату у якому містився Наказ Львівської обласної військової адміністрації №254/22 від 16.11.2022 «Про виїзд за межі України в умовах правового режиму воєнного стану» та додаток до наказу «Список водіїв, яким надано право виїзду за межі України відповідно до протоколу засідання комісії з питань виїзду за межі України водіїв в умовах воєнного стану від 16.11.2022 №114», у додатку до наказу під порядковим номером 70 значиться прізвище ОСОБА_8 , з кінцевою датою бронювання для виїзду - 16.12.2022.

17.11.2022, о 12:20 годині, під час телефонної розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що решту суми необхідно перераховувати на ту ж картку, що й минулого разу. Також на запитання ОСОБА_8 чи внесено його до бази «Шлях», на що ОСОБА_5 ствердно зазначив, що відомості про нього внесено до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

Того ж дня, близько 12:30 години, ОСОБА_8 попрямував до центрального відділення АТ КБ «ПриватБанк», що в м. Черкаси по вул. Байди Вишневецького 40, де за допомогою терміналу самообслуговування перерахував на банківську картку НОМЕР_1 кошти в сумі 60 500 гривень (еквівалент 1500 доларів США).

Таким чином, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів разом та за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, отримали від ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 100 500 гривень, після чого усунули перешкоди у його виїзді за межі України по всій території держави, шляхом забезпечення протиправного внесення його даних до наказу Львівської обласної військової адміністрації № 254/22 від 16.11.2022 «Про виїзд за межі України в умовах правового режиму воєнного стану», що підтверджується відповіддю отриманою від Державної служби України з безпеки на транспорті № 7489/2.3/15-22 від 02.12.2022, відповідно до якої відомості стосовно ОСОБА_8 внесено до Єдиного комплексу інформаційних систем «Шлях».

04.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є встановлені під час досудового розслідування достатні фактичні про організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинену з корисливих мотивів.

Ці обставини містяться в матеріалах кримінального провадження та підтверджуються наступним доказами: заявою гр. ОСОБА_8 від 06.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.10.2022, 17.11.2022; відповіддю на запит Державної служби України з безпеки на транспорті № 7489/2.3/15-22 від 02.12.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 17.11.2022; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 14.11.2022; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 17.11.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.11.2022.

Ініціатор клопотання зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1-4 ст. 177 КПК України.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно в період дії воєнного стану на території України.

2. Кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється ОСОБА_5 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

3. Підстави для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з конфіскацією майна, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та підтверджують наявність зазначених ризиків.

4. Підозрюваний ОСОБА_5 , має стійкі зв`язки у колах державної влади, що свідчить про те що, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої зв`язки для:

- переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки має змогу незаконно перетнути кордон України;

- знищення, приховання або спотворення речей та документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки є необхідність у проведенні ряду тимчасових доступів до речей і документів, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки під час документування злочинної діяльності ОСОБА_5 було отримано інформацію про неодиничні факти незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом.

5. У разі визнання ОСОБА_5 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих діянь, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та пояснив, що 04.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Вважає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити, передбачені п.п. 1-4 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та слідства; знищення документів та речей, які мають значення для кримінального правопорушення; продовження вчинення кримінального правопорушення; під час обшуку було знайдено предмети, схожі на вогнепальну зброю. Таким чином, просить задовольнити клопотання в повному обсязі та врахувати обставини викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та пояснила, що тримання під вартою, саме такий запобіжний захід достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та застосування такого заходу пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також, додала, що підозрюваний зареєстрований в гуртожитку м.Одеси, власного житла не має, сім`ї немає, проживав разом із іншим підозрюваним, тож можливість дотриматися запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відсутня. Враховуючи, що доходи отримував злочинним шляхом, орган досудового розслідування не розглядав таку можливість як застосування запобіжного заходу у вигляді застави, просила задовольнити клопотання в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України органом досудового розслідування не підтверджено. Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування, пояснив, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Щодо твердження про впливові звязки, то ця інформація також не знаходить підтвердження, він має молодий вік, жодного дня не працював, не кажучи про державну службу, тож просить обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Додав, що він не вважає себе настільки небезпечним для того щоб він утримувався під вартою. Додав, що він ніяких злочинних дій не вчиняв, він тільки перекидав документи на прохання знайомого. Його матір проживає в Одеській області, а батько проходить службу в ЗСУ у Вінниці , там і проживає, особисто з батьками не проживає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

04.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину; протоколами допитів свідків; листом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) від 02.12.2022; протоколами за результатами проведення НСРД; протоколами огляду та вручення грошових коштів та інш.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, слідчий суддя вважає, що висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

Також, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинене ОСОБА_5 інкримінованого йому в провину злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність зазначених стороною захисту обставин, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення. Крім того, в судовому засіданні сторона захисту повністю підтвердила, що ОСОБА_5 зареєстрований в гуртожитку, де останнім часом не проживав, можливості проживати саме за місцем реєстрації немає.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що підозрюваний має стійкі зв`язки у колах державної влади, а відтак має можливість вчинити такі дії, для уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, то на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не надано належного обґрунтування існування вказаних ризиків, а відтак слідчий суддя вважає їх недоведеними.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не вживає заходів для пошуку працевлаштування чи постановлення на облік в центр зайнятості як особа, що шукає роботу, немає постійного джерела доходу, не є особою з інвалідністю, раніше не судимий.

При цьому, слідчий суддя враховуючи суспільну небезпеку, інкримінованого органом досудового розслідування злочину, скоєного в період воєнного стану в Україні, вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, крім того можливість застосування саме такого запобіжного заходу не була встановлена. Так як підозрюваний проживав із іншим підозрюваним, власного житла немає, власної сім`ї немає, можливість застосування такого запобіжного заходу не підтверджена.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, викладених на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановленому законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із частиною четвертою вказаної статті, підстав, які б давали право не визначати слідчому судді застави під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Таким чином, наявна доцільність застосування альтернативного запобіжного заходу при дотриманні визначених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним саме для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2023 рік" на 1 січня поточного року, тобто - 2684грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а також встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 визначити заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 187 880 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України,на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного ОСОБА_5 було затримано у залі судового засідання відповідно до даного рішення 04.01.2023. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, тобто до 04.03.2023 включно.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000243 від 12.09.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 04.03.2023 включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту у залі суду.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту взяття під варту - 04 січня 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 187880 грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - UA0003652; Код банку отримувача (МФО) - 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000243, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2022.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи;

- не відлучатися із повідомленого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування у будь-якій формі з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 04 березня 2023 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м.Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.01.2023.