Справа № 563/753/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2023 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000060 від 10 травня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, військовозобов`язаного, судимостей не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

09 травня 2022 року близько 21 год. 30 хв. на вул.Садовій в м.Корець, Рівненського району, Рівненської області, ОСОБА_7 , під час конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва. Після чого ОСОБА_10 наніс ще один удар правою ногою в ділянку нижньої щелепи справа, коли ОСОБА_4 перебував у напівсидячому положенні. В результаті чого потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двобічного травматичного зламу нижньої щелепи справа в ділянці кута, зліва по 7 зубу, які згідно висновку експерта від 03 червня 2022 року №29 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та дав показання про те, що 09 травня 2022 року приблизно о 21 годині разом з другом ОСОБА_8 , прийшов на заплановану зустріч з хлопцями з іншої компанії з метою вирішення суперечки, яка виникла між останнім та ОСОБА_9 . Коли прийшли, то побачили, що з ОСОБА_9 було приблизно дев`ять хлопців. Оскільки, передбачалась бійка, ОСОБА_8 зателефонував комусь та попросив під`їхати на «розбірки». Через деякий час під`їхав білий бус «Мерседес» під керуванням ОСОБА_11 , з яким була його дівчина, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_9 почали боротися та шарпатись. ОСОБА_14 від них стояв ОСОБА_4 .. Вирішивши, що останній також має намір взяти участь у конфлікті, підскочив до ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком правої руки в нижню частину щелепи, після того, як останній впав та намагався підвестися, наніс йому ногою ще один удар в щелепу. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину в сумі 8 782,60 грн. обвинувачений в судовому засіданні визнав повністю.

Позов ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , визнав частково, з розміром заявленої матеріальної шкоди згідний, натомість моральну шкоду згідний відшкодувати в розмірі 10 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що09 травня 2022 року близько 21 години в м. Корець під час прогулянки із своїми друзями до нього зателефонував ОСОБА_15 та попросив його, разом з хлопцями, підійти до пожежної частини, оскільки там будуть якісь «розбірки». З такою пропозицією погодились. Коли прийшли до визначеного місця, через деякий час до них підійшли двоє хлопців - ОСОБА_16 та ОСОБА_13 . Після чого, на пропозицію когось із присутніх, попрямували на сусідню вулицю, поблизу військомату. В цей час до них під`їхав бус. З автомобіля вийшло четверо хлопців (ще троє сиділи в машині). Між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виникла сутичка, почали шарпатися за одяг. Вирішив заступитися за товариша. В ту мить ОСОБА_7 наніс йому удар рукою в правий бік щелепи, від чого він присів, спробував встати, але отримав ще один удар в щелепу ногою. Після чого, на якийсь час втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то відчув біль в області щелепи, зрозумів, що не може рухати нею і що вона змістилась, почалась кровотеча. Прийшовши додому, звернувся за допомогою до медичного закладу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що 09 травня 2022 року у вечірній час в м.Корець гуляв з хлопцями: Владом, Данилом, Стасом, Романом, Олегом та Яриком. Під час прогулянки зателефонував їхній товариш ОСОБА_18 та повідомив, що має проблеми з хлопцями, попросив підійти до пожежної частини. З такою пропозицією всі хлопці погодились. Прибувши в призначене місце, невдовзі до них підійшли ОСОБА_7 зі своїм товаришем ОСОБА_13 . Після чого всі перемістилися на сусідню вулицю, що неподалік військомату. Там між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 розпочалась штовханина. Згодом, туди ж, під`їхав білий бус «Мерседес», з якого вийшли четверо хлопців. Один з них, на прізвисько « ОСОБА_19 » одразу побіг до ОСОБА_20 , а ОСОБА_21 хотів їх розборонити. В цей час ОСОБА_7 наніс ОСОБА_22 удар правою рукою в щелепу, від чого останній присів на землю, а коли хотів встати, ОСОБА_7 наніс йому ще один удар в щелепу правою ступнею ноги. Після того, ОСОБА_4 тримався за щелепу і йшла кров.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що 09 травня 2022 року близько 21 год. до нього зателефонував його брат ОСОБА_8 та попросив приїхати, оскільки має бути бійка, а хлопців з протилежної компанії набагато більше. Причину конфлікту не знав. Їхали бусом марки «Мерседес Спринтер», який належав і за кермом якого був ОСОБА_24 .. Коли приїхали, побачив свого брата ОСОБА_13 , який бився з хлопцем з протилежної компанії, підбіг та відштовхнув його, щоб вони не билися. ОСОБА_4 побачив лише тоді коли він лежав на землі. Хто саме наносив йому удари не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що 09 травня 2022 року приблизно о 21 год. в м. Корець гуляв разом з друзями. До них зателефонував приятель та попросив підійти до пожежки, оскільки той має розмовляти з хлопцями. Коли прийшли, через деякий час до них підійшли двоє хлопців, один з яких є ОСОБА_7 , іншого не знав, та запропонували відійти до військомату. ОСОБА_15 та хлопець, який прийшов з ОСОБА_7 про щось розмовляли, потім почали боротися. В той час під`їхав бус, з якого вийшли хлопці. ОСОБА_4 хотів розборонити їх, але ОСОБА_7 вдарив його рукою в щелепу, від удару ОСОБА_21 присів, потім ОСОБА_7 вдарив його ще раз ногою. Вказує, що не міг, як і інші, допомогти, оскільки їх не підпускали інші хлопці.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 03 червня 2022 року з відеозаписом, потерпілий ОСОБА_4 розповів, а потім показав, що ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком правої руку в ділянку нижньої щелепи зліва, а після того, як він перебував у напівсидячому положенні на землі, після нанесення попереднього удару, останній наніс йому ще один удар правою ногою в ділянку нижньої щелепи справа. (а.п.20-22)

Висновком судово-медичної експертизи №29 від 03 червня 2022 року встановлено, що ОСОБА_4 завдані такі тілесні ушкодження: двобічний травматичний злам нижньої щелепи справа в ділянці кута та зліва по 7 зубу, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Описані лікарями тілесні ушкодження виникли не задовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать терміну вказаному в постанові слідчого, а саме 09 травня 2022 року.

Вказані тілесні ушкодження виникли не менше які від однієї травматичної дії тупого предмету, яким могли бути кулак руки, нога чи інший предмет з подібними характеристиками.

В своїй сукупності виникнення даних тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок «само падіння чи падіння з прискоренням, з висоти власного росту на тверду поверхню чи виступаючі предмети (сходи, виступ вхідних дверей, камінь та ін.)» малоймовірне. (а.п.28, 29)

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 розповів, а потім показав, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руку в ділянку нижньої щелепи зліва. Після чого ОСОБА_26 присів до землі, а ОСОБА_7 наніс ОСОБА_26 ще один удар ногою в ділянку нижньої щелепи, що відображено в протоколі слідчого експерименту з відеозаписом від 03 червня 2022 року. (а.п.36-38)

В ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_25 добровільно, повно і послідовно показав на місці про обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень для ОСОБА_4 , згідно з протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 03 червня 2022 року. (а.п.42-44)

Відповідно до висновку експерта №29/Д-35 від 11 червня 2022 року, тілесні ушкодження у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , які відмічені у висновку експерта №29 від 03 червня 2022 року, могли утворитися в механізм за та за обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_25 під час проведення із ними слідчих експериментів. (а.п.70, 71)

Доводи сторони захисту про недопустимість протоколів слідчих експериментів є безпідставними з таких підстав. Аналізуючи відеозапис слідчих дій - слідчих експериментів з потерпілим та свідками судом встановлено, що під час їх проведення потерпілий та свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_25 добровільно не лише розповідали про обставини вчинення злочину, але й відтворювали обстановку події, що відбулася, демонстрували механізм спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому. Жодних зауважень щодо правильності фіксації слідчим проведення вказаних слідчих дії у протоколах від учасників не надходило, що підтверджується відповідним записом та підписами учасників у них.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Кримінально процесуальний Закон покладає саме на сторону захисту обов`язок підтвердити стороні обвинувачення надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

З протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування видно, що сторона обвинувачення надала стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, в тому числі відеозаписів слідчих дій (слідчих екскрементів), Тому є необґрунтованими доводи захисника з приводу визнання недопустимими протоколів слідчих експериментів, у зв`язку з їх не відкриттям стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України. Крім того, з показань обвинуваченого ОСОБА_7 слідує, що відеозаписи були надані йому під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування за участі його захисника.

Покликання захисника про те, що висновок експерта №29 від 02 червня 2022 року засвідчує лише про наявність у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, суд вважає слушним. Поряд з цим, зазначений висновок судово-медичної експертизи узгоджується з послідовними показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідків про локалізацію та механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. У сукупності з іншими доказами по справі об`єктивно підтверджує факт нанесення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Оцінюючі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, достатніми та переконливими для визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дане кримінальне правопорушення, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире розкаяння, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

По місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно. Про те, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на час вчинення нового кримінального правопорушення судимостей не мав. (а.п.72, 73)

На обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває. (а.п.78)

Рівненській районний сектор №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області у своїй досудовій доповіді зазначив, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_7 про стягнення витрат, які понесені лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину в сумі 8 782 грн. 60 коп.

Крім того, законним представником ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 9 550 грн. 04 коп. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 позов прокурора визнав повністю, а позов ОСОБА_5 визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього матеріальної шкоди в повному розмірі, натомість моральну шкоду визнав в розмірі 10000 грн.

Захисник обвинуваченого адвокат Якубець в задоволені позову прокурора просив відмовити, вважає, що не має підстав для звернення прокурора з таким позовом. Крім того, просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, оскільки сума маральної шкоди є необґрунтованою та надуманою.

При вирішенні цивільних позовів суд дійшов до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.1206 Цивільного кодексу України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

За змістом ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Про те, що прокурор наділений правом звертатись з позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину вказує й чинна Постанова Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».

З довідки КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради від 08.07.2022 №1-9/1768 видно, що потерпілий ОСОБА_27 з 10 по 20 травня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділені КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, що складає 10 ліжко-днів, сума витрат лікарні становить 8 782,60 грн. (а.п.32)

Враховуючи те, що фінансування лікарень здійснюється за рахунок бюджетних коштів, тим самим діями ОСОБА_7 спричинено шкоду державним інтересам, державний орган Рівненська міська рада, КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, не звернулися самостійно до суду з цивільним позовом у розумні строки, суд дійшов висновку про наявність у прокурора підстави для звернення з цим позов.

За таких обставин, позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року роз`яснено, що якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Судом встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двобічного травматичного зламу нижньої щелепи справа в ділянці кута, зліва по 7 зубу.

Відповідно до епікризу №5028 КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, потерпілий ОСОБА_4 лікувався в даній лікарні з 10 травня 2022 року по 20 травня 2022 року з діагнозом: двобічний травматичний злам нижньої щелепи справа в ділянці кута, зліва по 7 зубу. 12 травня 2022 року потерпілому проведено операцію МОС нижньої щелепи справа в ділянці кута справа, під загальною анестезією. Під час лікування отримував: фентаніл, атропін, цефтріаксон, діклофенак, метранідазол, дексаметазон, лінкоміцин, перев`язки.

На підтвердження про понесені витрати під час лікування потерпілим долучено квитанції на загальну суму 9550,04 грн. Стороною захисту не оспорюється розмір понесених потерпілим витрат на лікування.

З огляду на викладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_28 матеріальну шкоду у розмірі 9550,04 грн.

Стаття 16 ЦК України закріплює, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому суд бере до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Таким чином рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Усталеною судовою практикою визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану тощо. При цьому необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральну шкоду потерпілим ОСОБА_4 оцінено у сумі 50 000 грн. та обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 було завдано йому моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, які він переніс під час завдання йому тілесних ушкоджень та протягом лікування. Після виписки з лікарні був змушений приймати велику кількість медикаментів, проходити додаткові обстеження. На час лікування змінився його звичний склад життя, змушений був користуватися допомогою близьких осіб, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, порушення стосунків зі знайомими та близькими людьми.

Поряд з тим, зважаючи на фізичний біль, спричинений переломом нижньої щелепи, підвищену увагу з боку знайомих та оточуючих, необхідність подальшого оперативного втручання та пов`язані з цим стражданнями, а також враховуючи віктимну поведінку самого потерпілого, яка полягає в тому, що потерпілий свідомо та з власної ініціативи прийняв участь в конфліктній ситуації, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., що узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру й обсягу понесених потерпілими моральних страждань.

На думку суду, такий розмір морального відшкодування є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав потерпілий, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Речові докази та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не обирались.

Керуючись ст.ст.349, 370, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_7 на підставі ст.76 КК України:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корецького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 пред`явлений в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь відповідного бюджету, з якого фінансується Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 8 782 (вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 60 коп.

Позов законного представника ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення заподіяною матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 9 550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 04 коп. та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн., що завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В решті позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: