Справа №523/4321/23
Провадження №1-кс/523/877/23
УХВАЛА

23.03.2023

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2023 року захисник ОСОБА_3 звернулася із заявою про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 523/13905/16-к по кримінальному провадження № 0000943 за ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 просила відвести суддю, оскільки ОСОБА_6 у порушення принципу верховенства права, рівності сторін та неупередженості, незаконно відмовив у задоволені обґрунтованих, документально підтверджених клопотань сторони захисту, та незаконно задовольнив необґрунтовані усні клопотання прокурора; суддя проводить судовий розгляд необ`єктивно, неповно, одностороннє, поверхнево з обвинувальним нахилом, зокрема абсолютно безпідставно застосував привід ОСОБА_4 у судове засідання на 09 листопада 2022 року. Все це викликає сумніви у його неупередженості та породжує недовіру до судді.

17 та 23 березня 2023 року у судовому засіданні ОСОБА_3 надала доповнення до заяви, в яких детально описала обставини, які викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 під час розгляду справи стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, 15 серпня 2017 року у судовому засіданні суддя ОСОБА_6 не витребував відомості щодо вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_7 за зрив першого судового засідання по справі 01 серпня 2017 року; 15 серпня 2017 року та 28 серпня 2017 року суддя повторно ігнорує систематичні зриви судових засідань з вини прокурора ОСОБА_8 (відсутні документи щодо повноважень прокурора, неявки у засідання).

У судовому засіданні 04 жовтня 2017 року суддя ОСОБА_6 повторно відмовив у витребуванні відомостей щодо вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_7 за зрив судових засідань 01, 15 та 28 серпня 2017 року.

При цьому, у журналі судового засідання за 28 серпня 2017 року неправомірно зазначено, що нібито прокурор ОСОБА_8 брав участь у засіданні.

Вказані дії судді ОСОБА_6 спрямовані на прикриття бездіяльності обох прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки він не вчинив ніяких дій та не відреагував як суддя на бездіяльність та неправомірну поведінку обох прокурорів, а лише склав формального листа № 296 від 04.08.2017 р., але жодних дієвих заходів щодо неналежної поведінки вищезазначених прокурорів не вжив, що свідчить про односторонній підхід судді в справі.

04 жовтня 2017 року суддя ОСОБА_6 безпідставно відмовив захиснику в клопотанні про виклик у судове засідання та допит в якості свідків слідчих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо істотних порушень слідчими прав ОСОБА_4 , в тому числі права на захист, та прав його захисника, а також порушень кримінального процесу під час досудового розслідування. Хоча, попередня суддя ОСОБА_12 за клопотанням захисту допитувала ОСОБА_11 , і істотні порушення слідчими кримінального процесу під час досудового розслідування були доказані.

У цьому ж засіданні 04 жовтня 2017 року суддя спочатку оголосив своє рішення щодо порядку з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а вже тільки потім з`ясував щодо цього питання думку обвинуваченого ОСОБА_4 , що є порушенням судового процесу та принципу рівності сторін.

Суддя ОСОБА_6 протягом всього розгляду справи систематично порушував завдання кримінального провадження. Так, суддя допитував свідка захисту ОСОБА_13 25 хвилин, клопотання про додатковий її допит суддя ігнорував або безпідставно відмовляв, При цьому захист на кожне судове засідання забезпечував її явку. А допит свідка захисту ОСОБА_14 у загальному тривав 29 хвилин, що свідчить про односторонність судового розгляду з обвинувальним нахилом. Для порівняння захисник ОСОБА_3 зазначила, що під час знаходження справи у провадженні судді ОСОБА_12 , головуючою двічі допитано свідка ОСОБА_13 сумарно протягом 2 годин, а свідка ОСОБА_14 протягом 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_6 порушує принципи розумності строків розгляду кримінальної справи, оскільки розглядає нескладну справу протягом 6 років.

Однак свідків обвинувачення, які навіть не зазначені у реєстрі до обвинувального акту, суддя ОСОБА_6 дуже ретельно та прискіпливо допитував, заперечення захисника проти незаконних допитів свідків ігнорувалися, чим суддею порушувалися вимоги КПК України.

Заявник також вказує, що суддя ОСОБА_6 необґрунтовано відмовив у відводі ОСОБА_7 , заявленого нею 25 травня 2021 року, безпідставно та несправедливо мотивуючи тим, що захисник нібито не надала доказів, проте вона заявила обґрунтований та вмотивований письмовий відвід прокурору ОСОБА_7 , який під час підтримання обвинувачення по даній справі, неодноразово грубо порушував закон, при цьому вона надала відповідні письмові докази на 20-ти аркушах з обох сторін.

Незважаючи на те, що підзахисний ОСОБА_4 з`являвся у кожне судове засідання, а на 08 серпня 2022 року він не отримав виклик, суддя ОСОБА_6 за усним клопотанням ОСОБА_15 застосував примусовий привід, не намагаючись з`ясувати причини його неявки.

Також заявниця вказує, що суддя ОСОБА_6 незаконно відмовляє їй у всіх інших обґрунтованих клопотаннях з численними документальними доказами, прикладом чого може слугувати те, що 13 лютого 2023 року суддею було незаконно відмовлено в клопотанні захисника про отримання додаткових (нових) доказів невинуватості ОСОБА_4 , при цьому суддя незаконно задовольнив клопотання прокурора ОСОБА_7 про долучення документа, який не має жодного відношення до даної справи.

Крім того, суддею було вчинено тиск на сторону захисту та принижено репутацію адвоката, тоді як відсутність адвоката була з поважної причини, грубо та незаконно порушено вимоги ст.1,8,10,15 Кодексу суддівської етики, а також вимоги Бангалорських принципів поведінки суддів, а саме принципи обєктивності, чесності рівності, компетентності та старанності.

Отже, всі вказані обставини свідчать про неупередженість судді та викликають недовіру у сторони захисту судді ОСОБА_6

23 березня 2023 року у судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заяву і зазначені в ній обгрунтування у повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 заперечував проти відводу судді вказавши на те, що йому також не подобається тривалий розгляд справи, відкладення розгляду справи відбулося з різних причин, в тому числі і по неявці учасників справи. Однак, оскільки розгляд справи знаходиться на стадії завершення, вже допитано усіх учасників, залишилися судові дебати та ухвалення рішення судом, тому відведення судді ОСОБА_6 навпаки затягне ще більше розгляд справи. Вважає, що захисник з вказаних нею підстав має можливість оскаржити рішення суду або дії судді в дисциплінарного органу, але дана заява не є підставою для відводу судді.

Прокурор в засідання не зявився, повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, його неявка не перешкоджає розгляду заяви .

Вислухавши захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного.

Як було встановлено, в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, головуючий суддя ОСОБА_6 знаходиться справа №523/13905/16-к за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. На даний час справу не розглянуто, судове слідство триває.

Положення ст.ст.75,76 КПК України зазначають підстави відводу щодо судді в провадженні якого перебуває справа.

Так нормами ч.1 ст.75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Заявлячи відвід судді ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вказує на поведінку судді під час розгляду справи, односторонність розгляду, яку вона розцінює як підтримання сторони звинувачення, тривалість призначення засідань, тривалий розгляд справи, короткий час допиту свідків, необгрунтовані відмови в задоволені клопотань захисника, тобто тим самим висловлює сумніви в неупередженості судді.

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Враховуючи встановлені обставини, перевіривши доводи захисника, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню, оскільки не вбачається підстав для сумніву в неупередженості судді ОСОБА_6 .

Твердження захисника ОСОБА_3 щодо сумнівів в неупередженості судді є необгрунтованим, так як грунтується на припущеннях, а дійсних обставин для задоволення відводу не встановлено. Зазначені адвокатом обставини вказують на незгоду з прийнятими рішеннями, порядком ведення процесу, допитом свідків, що не є підставою для відводу судді за п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а може бути підставою для оскарження прийнятого судом рішення, оцінки доказів, перевірки відповідності прийнятого судом рішення вимогам норм процесуального та матеріального права в апеляційній та касаційній інстанції.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 у справі № 523/13905/16-к відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя