КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/763/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ "Київський слідчий ізолятор" апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022,

за участі учасників:

адвоката ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022 залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що згідно наявних в матеріалах справи даних, вбачається, що до Державного бюро розслідувань була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2022, яка згідно трекінгу поштового відправлення, отримана органом досудового розслідування 12.09.2022.Разом з тим, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що обставини чи відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають внесенню до ЄРДР в заяві не зазначені. Посилання особи, яка подала скаргу на наявність відомостей та даних про вчинення кримінального правопорушення, в доданих до заяви документах необґрунтовані та не містять жодних документальних підтверджень. І тому слідчий суддя прийшов до висновку, що підстав для прийняття та внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР та відповідно зобов`язання слідчого вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України, немає і відтак скарга задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість, та постановлену з порушенням вимог кримінально-процесуального кодексу України, просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.10.2022 - скасувати та постановити нову, якою зобов`язати Державне бюро розслідувань внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, що полягає в умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб та розпочати розслідування.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022 у зв`язку із поважними причинами.

В обґрунтування клопотання, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 зазначає, що був відсутній при оголошенні зазначеної ухвали та отримав оскаржувану ухвалу лише 18.11.2022, що підтверджується підписом, який міститься в матеріалах справи, а відтак, строк пропустив з поважних причин.

В обґрунтування самої апеляційної скарги апелянт вказує, що 03.10.2022 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та оперативними працівниками Департаменту стратегічних розслідувань, ОСОБА_7 було затримано. Після його затримання, працівниками Департаменту стратегічних розслідувань відносно останнього було застосовано тортури з метою отримання інформації та нанесено значні тілесні ушкодження. На вимогу ОСОБА_7 надати медичному допомогу йому було відмовлено.

За наслідками застосування відносно ОСОБА_7 тортур 06.09.2022 було написано заяву про вчинення працівниками Департаменту стратегічних розслідувань злочину та 07.09.2022 направлено зазначену заяву до Державного бюро розслідувань. У поданій заяві ОСОБА_7 зрозуміло і однозначно повідомляє про злочині і змістом заява містить короткий виклад обставин, що беззаперечно свідчать про вчинення злочину, названа правова кваліфікація злочину, тобто вказані всі необхідні відомості, яких достатньо для внесення їх в ЄРДР, але відомостей, що данні за заявою від 06.09.2022 внесено до ЄРДР заявник не заявник не отримав. А тому у зв`язку із бездіяльністю уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, порушення ними вимог ст. 214 КПК України, відбулося звернення до Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою.

Апелянт вважає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги на бездіяльність посадових осіб, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчому судді необхідно врахувати, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органами зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою, що ч. 1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис,згідно з яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. А ч. 4 ст. 124 КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Також апелянт звертає увагу на той факт, що слідчий суддя в ухвалі вказує, про те, що особа, яка звернулась зі скаргою в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Наведена обставина не відповідає дійсності, оскільки представником ОСОБА_7 30.09.2022 у зв`язку із неможливістю забезпечити явку у судове засідання, через систему електронний суд було подано клопотання про відкладення розгляду справи, метою зазначеного клопотання було надання можливості забезпечити явку у судове засідання та надання додаткового доказу, який підтверджує побиття ОСОБА_7 , а саме надання довідки з ІТТ ГУ НП у м. Києві від 19.09.2022.

Зрештою апелянт, вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя об`єктивно не з`ясував обставини справи, не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, з огляду на чіткий обов`язок вчинення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановлення обмеженого процесуального строку для його виконання, з наявності лише загальних вимог до заяв чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у переважній більшості випадків у разі встановлення факту звернення із заявою та констатації факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в межах регламентованого ст. 214 КПК України 24-годинного строку, та взагалі не навів належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Представник ДБР, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився.

Згідно з листом ДБР без дати та номера, отриманого судом апеляційної інстанції 21 грудня 2022, заява ОСОБА_7 скерована за належністю для організації розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, а також до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві направлено лист Київського апеляційного суду про день та час апеляційного розгляду.

Уповноважений представник ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав. Враховуючи наведене, думки учасників апеляційного розгляду, які не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб,та зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності уповноважених представників ДБР та ТУ ДБР, розташованого у м. Києві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про задоволення клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, враховуючи наступне.

З приводу клопотання адвоката про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає, що враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом сторін, проте, розгляд справи відбувся без участі як самого ОСОБА_7 , так і його захисника ОСОБА_6 , зі змістом вказаної ухвали останній ознайомився після отримання копії 18.11.2022 (про що свідчить відповідний запис на супровідному листі А.П. 22) і на четвертий день, а саме 22.11.2022 направив до суду апеляційну скаргу, а тому зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, а також те, що апеляційну скаргу було направлено на 4 день після отримання копії ухвали, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 06.09.2022 ОСОБА_7 була написана заява про вчинення кримінального правопорушення (а.п.3), яка 07.09.2022 направлена до Державного бюро розслідувань, і згідно трекінгу поштового відправлення, отримана вказаним органом досудового розслідування 12.09.2022.(а.п.4-5).

З наявних матеріалів встановлено, що заява ОСОБА_7 скерована за належністю для організації розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 10 Розділу П Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом ДБР 7 вересня 2020 року за № 463, заяви про кримінальні правопорушення, що не віднесені до предмету розгляду центрального апарату Державного бюро розслідувань, направлялись відділом звернень за належністю до відповідних суб`єктів розгляду, та відповідно до положень Розділу Ш вищевказаної Інструкції заява про кримінальне правопорушення могла бути направлена за підписом керівника слідчого управління, у якому вона розглядалась, серед іншого, до територіального управління ДБР за підслідністю для прийняття відповідних рішень.

Однак, згідно зі змінами, внесеними наказом Державного бюро розслідувань від 28 березня 2022 року «Про внесення змін до Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті Державного бюро розслідувань» в абзаці другому у п. 1 розділу III виключено слова «або до територіального управління ДБР».

Наведене свідчить про те, що рішення по заяві ОСОБА_7 слід було прийняти уповноваженій особі ДБР, чого зроблено не було.

При цьому, у зв`язку з невнесенням даних про зазначене у заяві ОСОБА_7 кримінальне правопорушення до ЄРДР, адвокат в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022 у задоволенні скарги відмовлено.

Слідчий суддя, мотивував своє рішення тим, що обставини чи відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають внесенню до ЄРДР в заяві не зазначені. Посилання особи, яка подала скаргу на наявність відомостей та даних про вчинення кримінального правопорушення, в доданих до заяви документах необґрунтовані та не містять жодних документальних підтверджень.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки передбачена КПК України процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки) не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України), тобто, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При цьому колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, у розрізі такої позиції Великої Палати Верховного Суду, всупереч доводів апеляційної скарги, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення обставини, як такі, що підлягають установленню в обсязі наявних та поданих до суду доказів на час розгляду скарги.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що подана ОСОБА_7 заява про кримінальне правопорушення не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення певними особами кримінального правопорушення, оскільки заявником у заяві викладені обставини, які, на його переконання, свідчать про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, зокрема, вказано про застосування до нього при затриманні тортур, нанесення тілесних ушкоджень та окрім того, заявником зазначені особи, які це зробили. Наведені у заяві обставини є достатніми для внесення реєстраторами відомостей до ЄРДР.

Більш того, до апеляційної скарги долучено відповідь на адвокатський запит з Ізолятора тимчасового тримання, де тримається ОСОБА_7 про те, що перед поміщенням до ІТТ та первинному огляді у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження.

З огляду на викладене, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 06.09.2022 обставини підлягають перевірці у встановленому КПК України порядку.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, а, відтак, оскільки висновок слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом про задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та зобов`язання уповноваженої особи ДБР внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022.

Апеляційну скаргуадвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2022, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 06.09.2022 про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4