КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1212/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 121 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у спричиненні ОСОБА_9 умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за наступних обставин.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 06.07.2022, приблизно о 20 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою проживання: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптових неприязних відносин, на відстані витягнутої руки умисно наніс правою рукою один удар предметом зовні схожим на ніж в область живота ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. В подальшому ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, а ОСОБА_11 госпіталізовано до КПН «Київської міської клінічної лікарні №7».

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також доведеність вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при визначенні розміру покарання не дотримано вимог ст. 65 КК України, зокрема, не враховано конкретні обставини справи, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, відомості щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого, а саме вчинення умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи в стані алкогольного сп`яніння. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 394 від 11.08.2022 ОСОБА_7 проявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Також прокурор вказує на безпідставне застосування ст. 75 КК України, оскільки судом не надано належної правової оцінки ступеню тяжкості кримінального правопорушення, залишено поза увагою дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та не вмотивовано можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечили проти скасування вироку, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом доказами, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив покарання, вид та розмір якого відповідає вчиненому та особі обвинуваченого. Враховано судом поведінку обвинуваченого після скоєння, а саме намагання надати першу невідкладну медичну допомогу, відшкодування матеріальних збитків, відсутність претензій з боку потерпілого, повне визнання ОСОБА_7 своєї вини, щире каяття. Тому доводи апеляційної скарги прокурора в частині збільшення розміру покарання колегія суддів вважає необґрунтованими.

Однак, на думку колегії суддів, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора про помилкове застосування до обвинуваченого інституту звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, вирок суду не містить належного мотивування прийнятого рішення, оскільки одні і ті ж самі обставини враховано і при призначенні покарання, і при прийнятті рішення про звільнення від його відбування.

Даних, які б істотно знижували ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого в матеріалах судового провадження відсутні і у вироці суду не наведені. Натомість поза увагою суду першої інстанції залишились дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, до останнього уже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, однак належних висновків ОСОБА_7 для себе не зробив та скоїв новий умисний злочин проти життя та здоров`я людини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Поза увагою суду також залишилось те, що ОСОБА_7 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.04.2012 з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. З даних висновку судово-психіатричного експерта № 394 від 11.08.2022 вбачається підтверджений діагноз алкогольної залежності ОСОБА_7 та відповідні розлади психіки, які не впливають на його осудність. При цьому експертом встановлено, що під час обстеження обвинувачений намагався применшити ступінь своєї алкоголізації, прояви психічної алкогольної залежності, проявив загрубіння особистості за алкогольним типом, деяке зниження критичного відношення до зловживання спиртними напоями та полегшене ставлення до правопорушення. У ситуації, що склалася, ОСОБА_7 проявляв нестриманість, дратівливість. Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , в сукупності з даними про його особу, не можуть свідчити про істотне зменшення його суспільної небезпечності для оточуючих. Тому виправлення ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, неможливе без ізоляції від суспільства.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а тому апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 413, ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, із ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Керуючись ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4