Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/61/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. смт. Народичі Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальномупровадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2023 року з Коростенської окружної прокуратури до Народицького районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000313 від 27.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду Народицького районного суду Житомирської області від 01 лютого 2023 року, ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою, яка закінчує свою дію 02 квітня 2023 року.

24 березня 2023 року прокуроромКоростенської окружної прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що розгляд кримінального провадження не закінче-но, а тому, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідність продовження запобіжного заходу. Також зазначив, що заявлені раніше ризики, а саме, що обвинувачений перед загрозою покарання матиме можливість переховуватися від суду, продовжувати вчинити кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, не зменшилися та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, зазначених у клопотанні та доповнив, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи для цього малозначний привід, зокрема побутову сварку.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи це тим, що доказів того, що обвинувачений має намір переховуватись від суду, вчиняти інші злочини та якимось чином незаконно впливати на потерпілу прокурор не надав і намірів на вчинення зазначених дій обвинувачений не має. Крім того останній одружений, має сім`ю, якій допомагає матеріально. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який як на його думку буде достатнім заходом для запобігання існуючим ризикам, мотивуючи тим, що обвинувачений не буде незаконно впливати на потерпілу, яка є мешканкою іншої області та свідків обвинувачення, які у справі вже допитані судом, крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю, дочку, яка є інвалідом 1 групи, про яких він піклується, має доходи, позитивно характеризується допитаними судом свідками, є не судимим в розумінні ст.89 КК України, також в місцях позбавлення волі в обвинуваченого погіршився стан здоров`я.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопота-ння прокурора.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Правилами статті 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного за-ходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На день вирішення питання щодо продовження строків тримання обвинуваченому обста-вини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження не змінились. Підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, так як продовжують залишатись ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення від покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, незаконного впливу на потерпілу та свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки останній незважаючи на погашену судимість, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, не має постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, хоч і має сім`ю, але проживає від неї окремо в іншому населеному пункті, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що оскільки в цьому кримінальному провадженні наявні справжні інтереси суспільства явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, оскільки, на момент розгляду клопотання про продовження строків триманні під вар-тою у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ризики, заявлені при обрані запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України зменшились, а також враховуючи доведення прокурором наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Щодо обставин, на які посилається захисник обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_4 має певні доходи, що у нього значно погіршився стан здоров`я, який унеможливлює його утримання у місцях позбавлення волі, суд зазначає, що таких доказів в судовому засіданні надано не було. Суд звертає увагу і на те, що на даний час по справі судом не допитані всі свідки, що також спростовує твердження сторони захисту про неможливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків. Покази допитаних у судовому засіданні свідків щодо позитивної характеристики обвинуваченого, суд приймає до уваги, але їх неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Решта обставин, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підставу зміни запобіж-ного заходу на більш м`який були предметом дослідження і на час попереднього продовження запобіжного заходу і при цьому були враховані.

Керуючись статтями 177,178, 181, 184, 194, 201, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народже-ння запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тривалістю 60 днів, до 26 травня 2023 року.

Ухвала суду закінчує свою дію о 13 годині 40 хвилин 26 травня 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: