Справа № 308/2489/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001667 від 27.11.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з вищою освітою, працюючого неофіційно, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1,3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2022 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 перебував на території Автостанції №1 м. Ужгород, в той же час ОСОБА_6 йому був наданий пакет з належними йому речима для того, щоб він наглянув за ним, поки останній буде в туалеті, натомість ОСОБА_4 , користуючись відсутністю ОСОБА_6 , забрав даний пакет і зник з місця події. В подальшому ОСОБА_4 знайшов в даному пакеті мобільний телефон, в чохлі якого останній виявив два платіжні документи у вигляді банківських карток, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , та після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне привласнення вищевказаних карток, з метою заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом здійснення покупок мобільних телефонів та одягу, а також зняття грошових коштів в банкомат АТ «Приватбанк».

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та розуміючи, що вони йому не належить, незаконно привласнив банківські картки, які відкриті в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , залишивши вищевказані картки у себе з метою подальшого викрадення з них грошових коштів, здійснення покупок мобільних телефонів та одягу, а також зняття грошових коштів в банкомат АТ КБ «Приватбанк».

Крім того встановлено, що 25.11.2022 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 перебував на території Автостанції №1 м. Ужгорода, в той же час ОСОБА_6 йому був наданий пакет з належними йому речима для того, щоб він наглянув за ним поки останній буде в туалеті, натомість ОСОБА_4 , користуючись відсутністю ОСОБА_6 , забрав даний пакет і зник з місця події. В подальшому ОСОБА_4 знайшов в даному пакеті мобільний телефон, в чохлі якого останній виявив два платіжні документи у вигляді банківських карток, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , а також паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Міжгірським РС ГУДМС України в Закарпатській області 02.04.2016 року на ім`я ОСОБА_6 , який залишив у себе, хоча завідомо знав, що даний документ йому на належить.

Крім того встановлено, що в період часу з 15 год. 31 хв. по 16 год. 24 хв. 25.11.2022 ОСОБА_4 , маючи у розпорядженні банківські картки, відкриті в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи банківські автомати самообслуговування (банкомат) АТ КБ "Приватбанк",розташовані за адресою: м. Ужгород вул. Швабська, 57, м. Ужгород вул. Швабська, 22 та м. Ужгород пл. Шандора Петефі, 47, які згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки та витоку інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, повторно втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру вище вказаних платіжних карток (ПІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з їх використання, використовуючи дані клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6 , ввів шляхом оновлення персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату через вищевказані банківські картки, у результаті чого отримав доступ та втрутився у роботу вказаної електронної системи без дозволу ОСОБА_6 , що виразилось у знятті грошових коштів з вищевказаних банківських терміналів самообслуговування.

Крім того встановлено, що Указом Президента України від 21 серпня 2022 року № 2212/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Так, 25.11.2022 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 перебував на території Автостанції №1 м. Ужгорода. В подальшому в ОСОБА_4 виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів з банківських карток, відкритих АТ КБ «Приватбанк» за банківськими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якими він попередньо заволодів у ОСОБА_6 , перебуваючи приблизно о 14 год. 00 хв. 25.11.2022 на території Автостанції №1 м. Ужгорода. Так в подальшому, за допомогою вищевказаних банківських карток та мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 марки «Redmi» моделі А-9, в період часу з 15 год. 32 хв. по 17 год. 33 хв. 25.11.2022, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна заволодів грошовими коштами, шляхом зняття грошових коштів у банкоматах АТ КБ «Приватбанк» за адресами м. Ужгород вул. Швабська, 22 та м. Ужгород вул. Швабська, 57, а також розрахувався даними банківськими картками за покупки товарів в магазині «Мегаспорт», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Театральна, 7, в магазині «Istyle», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Корзо, 8, та в магазині «IFRANKO», що знаходиться за адресою: м. Ужгород вул. Швабська, 34, тим самим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 136008 грн. (сто тридцять шість тисяч вісім гривень).

Крім того встановлено, що Указом Президента України від 21 серпня 2022 року № 2212/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Так 25.11.2022 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 перебував на території Автостанції №1 м. Ужгорода, в той же час ОСОБА_6 йому був наданий пакет з належними йому речима для того, щоб він наглянув за ним поки останній буде в туалеті. Натомість ОСОБА_4 , користуючись відсутністю ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна заволодів даним пакетом і зник з місця події. В подальшому ОСОБА_4 знайшов в даному пакеті два мобільні телефони марки «Redmi» моделі А-9, вартість якого станом цін 25.11.2022 становить 2400 гривень та мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і144m black» вартість якого станом цін 25.11.2023 становить 267 гривень, в подальшому ОСОБА_4 , залишив дані мобільні телефони собі для заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом здійснення мобільних телефонів та одягу, а також зняття грошових коштів в банкомат «Приватбанк».

ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння паспортом, та ч. 1 ст. 361 КК України, тобто в несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява, згідно з якою просив проводити судовий розгляд без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що перебував у складному матеріальному становищі, наслідки усвідомив пізніше. Після вказаних подій, 27.11.2022 зустрівся з потерпілим і вони разом з`явилися до відділку поліції, де щиро признався у вчиненому, сприяв слідству, має наміри повністю відшкодувати потерпілому усі заподіяні збитки. Також вказав, що познайомився з потерпілим на автостанції у м. Ужгород, разом вирішили розпивати алкогольні напої. Коли потерпілий відлучився до туалету, у нього виник злочинний умисел скористатися коштами на банківських картках. Про доступ до карток у вигляді паролів дізнався за обставин, коли потерпілий не зміг зняти гроші для розрахунку у магазині "Лечо", останній попросив його через додаток "Приват 24" змінити пароль. Підтвердив зняття готівки у банківських терміналах тричі та здійснення розрахунків у магазинах. Повідомив, що на той час не мав роботи, сім`я перебуває у Києві, допомагає рідній сестрі, яка є інвалідом з дитинства, мати має доходи у вигляді пенсії.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор та обвинувачений, його захисник не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України за обставин, встановлених судом.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційного документу вчинене з корисливих мотивів, ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом, та ч. 1 ст. 361 КК України, тобто в несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктами 2, 3 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Разом з тим, з врахуванням наведених пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, самостійного з`явлення до органів слідства, суд вважає, що достатньою мірою для виправлення та упередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень є міра покарання, у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим.

Разом, з тим, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатскої області від 16.02.2023 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Встановлено срок дії ухвали до 28.02.2023.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 3 ст. 357 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік

за ч. 1 ст. 361 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у вигляді 1 (один) рік обмеження волі перевести на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців.

Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, у вигляді 1 (один) рік обмеження волі перевести на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців.

Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, у вигляді 2 (два) роки обмеження волі перевести на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатскої області від 16.02.2023 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Встановлено срок дії ухвали до 28.02.2023.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 15.12.2022 за №СЕ-19/107-22/11125-ТВ, яку проведено Закарпатським НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення якої становлять 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 46 коп.

Речові докази: оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed; оптичний диск DVD-RW 4.7 Gb 120min/i -4xspeed залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1