ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/208/22 Справа № 205/8047/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ст.15 ч.3 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч.3 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно з вказаним вироком строк покарання засудженому ОСОБА_7 відраховується з 11 лютого 2019 року.
Суд першої інстанції зазначає, що на момент затримання ОСОБА_7 , та на час вчинення ним кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, в межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення, Закон України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» втратив чинність.
Суд першої інстанції вказав, що до покарання, призначеного останнім за часом вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року, було частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року, у якому до засудженого ОСОБА_7 попереднє ув`язнення не застосовувалось, тому суд першої інстанції зробив висновок, що клопотання ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього п. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закон України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що в травні 2017 року він був заарештований за ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а 28 вересня 2017 року вже був засуджений до 4 років позбавлення волі із 3 роками умовного строку. Після цього, 11 лютого 2019 року він був заарештований за ч.3 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування і судового розгляду розглядалась справа щодо заміни умовного строку на 4 роки позбавлення волі.
Вказує, що за ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Засуджений зазначає, що він перебував у СІЗО 4 місяці в 2017 році, а також 1 рік 1 місяць з 2019 року, а тому йому має бути зараховано загальний строк 1 рік 5 місяців, відповідно до п.5 ст. 72 КК України, в редакції Закон України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року № 3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
24.12.2015 року набрала законної сили нова редакція ч.5 ст. 72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року.
Відповідно до положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, які діяли до 20 червня 2017 року, було встановлено зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у строк покарання. Після набрання чинності Законом № 2046-VIII, вказані положення припинили свою дію.
Відповідно до відповіді ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) № 4/5-5123 від 26.04.2022 року, ОСОБА_7 утримувався під вартою з 12.02.2019 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2019 року.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч. 3, ст.185 ч. 3 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Згідно з вказаним вироком строк покарання засудженому ОСОБА_7 відраховується з 11 лютого 2019 року, тобто судом першої інстанції було враховано строк перебування засудженого під вартою.
Крім того, вказаним вироком було частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року, проте в межах того кримінального провадження до засудженого ОСОБА_7 попереднє ув`язнення не застосовувалось.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , тому вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4