1Справа № 335/4296/22 1-кс/335/1826/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького РУП Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000816 від 21.07.2022 року відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, українця, громадянина України, неодруженого, на утримані має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який є особою внутрішньо переміщеною, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділом ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000816 , внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 21 липня 2022 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні гуртожитку по АДРЕСА_3 , під час конфліктної ситуації, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, використовуючи предмет ззовні схожий на ніж, що має колюче-ріжучі властивості, який ОСОБА_5 взяв з приміщення кімнати в якій мешкає та утримуючи його в правій руці, наніс близько 3-4 ударів потерпілому ОСОБА_7 , в область лівої сторони тулуба, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: множених проникаючих колото - різаних поранень з пошкодження нижньої частини лівого легеня, діагноз: пневмоторакс, чим спричинив останньому, тілесні ушкодження, яке кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, після чого, потерпілому ОСОБА_7 , було надано медичну допомогу та доставлено до лікарні м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

22.07.2022 року відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.07.2022, року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину відповідно до ст. 208 КПК України від 22.07.2022 року; протоколами допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; речовими доказами, які було вилучено під час складання протоколу згідно ст. 208 КПК України; речовими доказами, які було вилучено під час проведення ОМП та інше.

Вивчивши особистість підозрюваного, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, є особою внутрішньо переміщеною, яка зловживає алкогольними напоями та раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення ним тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, на підставі чого орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , обізнаний про місце мешкання потерпілого та свідків, які являються його сусідами та мешкають за адресою вчинення кримінального правопорушення, а саме: АДРЕСА_3 , приміщення гуртожитку, які своїми показаннями підтверджують причетність до скоєного підозрюваним кримінального правопорушення, та з метою уникнути від відповідальності може незаконно впливати на потерпілого та свідка шляхом вмовлянь, залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, по даному кримінальному провадженню не проведено ряд судових експертиз, тому існує достатньо підстав вважати, що підозрюваний може впливати й на експертів, які будуть залучені до їх проведення.
Крім того, орган досудового слідства вважає, що ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, є особою внутрішньо переміщеною, яка зловживає алкогольними напоями та раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, залишаючись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення чи закінчити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тому що обізнаний про місце знаходження потерпілого, який на теперішній час перебуває на лікуванні,що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення та наявність ризиків, які викладені в клопотанні.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, не має стійких соціальних зв`язків, які би заслуговували довіру, та поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Викладене в клопотанні дає підстави вважати, що при обранні запобіжного заходу не пов`язаному із позбавленням волі, а саме обрання запобіжного заходу у вигляді застави чи у вигляді домашнього арешту, які передбачені п.п. 3, 4

ч. 1 ст. 176 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , порушуватиме їх, що не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків. Крім того, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства до потерпілого, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу визначення застави у якості альтернативного запобіжного заходу є необов`язковим.
У зв`язку з чим, з метою попередити злочинну діяльність ОСОБА_5 та захистити суспільство, орган досудового розслідування приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з вчиненням підозрюваним злочину із застосуванням насильства.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

В судовому засіданні захисник заперечувала проти клопотання слідчого, вважає підозру необґрунтованою, ризики не доведеними та просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ №1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000816, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

22 липня 2022 року, ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочина), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання перевірені доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочина), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка ґрунтується на фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, а саме: протоколі огляду місця події від 21.07.2022, за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколі затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину відповідно до ст. 208 КПК України, від 22.07.2022; протоколах допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; речових доказах, які було вилучено під час складання протоколу згідно ст. 208 КПК України; речових доказах, які було вилучено під час проведення ОМП та інше.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи підвартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий за корисливі злочини, не одружений, не має сімейних зв`язків, не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований у м. Дніпрорудне, Запорізької області, яке на теперішній час тимчасово окуповане, з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику ухилення від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Дані щодо особи, наявного місця проживання, не переважають встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та не гарантують в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на обставини підозри.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 19 вересня травня 2022 року включно, який слід рахувати з 22 липня 2022 року, тобто з дня затримання.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 19.09.2022 року включно, який обчислювати з 22.07.2022 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 19.09.2022 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1