У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді клопотанням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0002093, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане клопотання прокурора, в якому останній просить закрити кримінальне провадження №0002093, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і.
Клопотання обґрунтовано тим, що до Ужгородського ВП надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (директор ТОВ «Край логістик») про те, що невідомі особи фіктивно, створивши ФОП « ОСОБА_5 », що зареєстрований в Ужгородській об`єднаній державній податковій інспекції (м. Ужгород), використовуючи даного ФОП « ОСОБА_5 » як перевізника, 21.07.2017 року, уклали з нею, як директором ТОВ «Край логістик» договір на перевезення вантажу з м. Санкт-Петербург (Росія) до м. Києва, 31.07.2017 року в м. Санкт-Петербург на фабриці було завантажено у транспортні засоби, що надав ФОП « ОСОБА_5 » - тягач «Рено Магнум» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп д.н.з. НОМЕР_2 товар (продукція «Жілєт», бритви, гелі для гоління), однак завантажений товар до міста Києва не доїхав.
Внаслідок шахрайських дій збоку невідомих осіб, що створили ФОП « ОСОБА_5 », їй завдано збитки, яку вона повинна сплатити згідно договору власнику вантажу - замовнику ТОВ «Проктер ЕНД ГЕМБЛ Україна».
12.08.2017 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0002093.
По даному кримінальному провадженню встановлено факт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України разом з тим, слідством на даний час не встановлено особу, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор зазначає, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до нетяжкого злочину, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України становить 5 років, а з моменту його вчинення, минуло більше 5 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та попросив задовольнити.

Дослідивши клопотання, ознайомившись із підставами закриття кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що Ужгородське РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002093, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим проведено тільки одну слідчу (розшукову) дію допит свідка ОСОБА_6 (протокол допиту свідка від 16.08.2017 року). Також було відібрано пояснення в ряду осіб, а саме ОСОБА_5 пояснення від 04.08.2017 року, ОСОБА_7 пояснення від 09.08.2017 року, ОСОБА_8 пояснення від 16.08.2017 року. Проте суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 1 статті 92 КПК України закріплено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Відповідно до положень ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

В частині 8 статті 95 КПК України закріплено, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Умови та порядок проведення допиту регламентовані ст. 224 КПК України.

Відповдно до ч.1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися:

1) у протоколі;

2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії;

3) у журналі судового засідання.

Згідно ч.1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Таким чином, як видно з матеріалів даного кримінального провадження, єдиним доказом, який був отриманий в результаті проведення досудового розслідування та зафіксований в порядку, передбаченому КПК України, є протокол допиту свідка ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. За вказаних підстав кримінальне провадження закривається судом (п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

З цих підстав відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом за клопотанням прокурора.

Діяння, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України становить 5 років.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Розглядуване клопотання направлено до суду з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування, до якого норми кримінально процесуального закону містять певні вимоги.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. А публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Будь-яких слідчих (розшукових) дій, крім допиту свідка ОСОБА_6 , спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та осіб, причетних до його вчинення, матеріали кримінального провадження не містять, що свідчать про неефективність такого розслідування.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, при цьому належно не перевіривши наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, в тому числі за іншими підставами.

При цьому, суд наголошує, що наявність підстави для закінчення кримінального провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не звільняє дізнавача, слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження не свідчать про ефективність досудового розслідування і правильність висновків прокурора про наявність підстав для звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, а тому клопотання не підлягає задоволенню, як таке, що заявлено передчасно.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0002093, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1