Справа № 310/2068/18
У Х В А Л А

іменем України

21.06.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Бердянськ, Запорізької області, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, не працюючий, не одружений, на утримані малолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 121 КК України про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Бердянського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000055 від 05.01.2018, № 0000420 від 30.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 121 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
15.06.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно вказаного обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
З поданих до суду матеріалів суд вбачає, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2022 під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 01.05.2022.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 25.06.2022.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Під судового провадження підставою для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, є наявність пред`явленого обґрунтованого обвинувачення та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Так, вказані ризики підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, та за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років. Крім того, після злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_5 вчинив, під час розгляду кримінального провадження відносно нього за ч.2 ст.307 КК України та в період застосування відносно нього запобіжного заходу вигляді домашнього арешту. Місцем вчинення вказаного злочину є місце проживання самого обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків у вказаному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що свідчить про можливість впливу обвинуваченого на вказаних свідків у справі. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду у разі зміни запобіжного заходу, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загороджує у разі визнання його винним.
Враховуючи той факт, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, є необхідність в дослідженні обставин по справі, допиті свідків, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вважаю, що на цій стадії судового розгляду встановлений раніше ризики не зменшився.
Крім тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлений раніше ризик зменшився, не встановлено.
Не можна вважати, що відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого дають підстави для висновку про те, що вони зможуть запобігти ризику переховування від суду. Сама по собі наявність сім`ї, за відсутності інших стримуючих факторів, не може свідчити про зміну обставин, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені тяжких злочинів.
Вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що уразі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості злочинів, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням вищевикладеного, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 6 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати деякими судами правосудді під час воєнного стану, розпорядженням № 4/0/9-22 від 10.03.2022 Верховний Суд змінив територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпровської області.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 121 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 21.06.2022 р. по 19.08.2022 р. включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

21.06.2022