Справа № 732/1362/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/103/22
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 травня 2018 року за № 0000184 від 08 червня 2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого майстром лісу в Невклянському лісництві державного підприємства «Городнянське лісове господарство», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за дане кримінальне правопорушення у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, з покладенням, у відповідності до ст. 76 КК України, наступних обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4862 грн. 00 коп. витрат за проведення експертиз.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що у невстановлені слідством дату та час, у невстановленому місці та у невстановлений спосіб ОСОБА_8 придбав вогнепальну зброю - однозарядну гвинтівку, яку в порушення вимог п. 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576, розділів 14, 15 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї…» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, зберігав упродовж невстановленого слідством періоду часу в господарській споруді за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 26.03.2018, а саме до моменту її виявлення та вилучення співробітниками Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області у ході обшуку. Згідно висновку експерта №594 від 26.04.2018 вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 гвинтівка є вогнепальною зброєю - однозарядною гвинтівкою Гвинтівка до проведення пострілів придатна.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок районного суду, а провадження по справі закрити, оскільки суд під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту судового слідства, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд посилався виключно на докази сторони обвинувачення, які не узгоджуються з показаннями допитаних свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Вказує, що дактилокарту на ОСОБА_8 , яка використовувалась експертом при проведенні дактилоскопічної експертизи, необхідно визнати недопустимим доказом, оскільки він отриманий у порушення порядку, встановленого КПК України, а саме, складена оперуповноваженим ОСОБА_9 без відповідного доручення слідчого на проведення даної слідчої дії, без постанови прокурора, за відсутності понятих та без належного процесуального оформлення слідчої дії у виді складання протоколу. Вважає, що протокол огляду речей від 03.04.2018 року не відповідає вимогам ст. 237 КПК України та містить недостовірні відомості. На думку сторони захисту, недопустимим доказом по справі слід визнати висновок експерта № 516 від 13.04.2018 року, адже він ґрунтується на доказах, які є недопустимими. Захисник переконаний, що допитані в судовому засіданні свідки ніяким чином не доводять вину підзахисного саме у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України. Наголошує, що версія обвинуваченого з приводу його непричетності до придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу не спростована дослідженими в судовому засіданні доказами та стороною обвинувачення.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника прокурор Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_10 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених у них підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Вирішуючи питання за апеляційними доводами, наведеними в апеляційній скарзі сторони захисту про безпідставність висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст.ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 1 ст. 263 КК України не визнав та пояснити, яким чином в його господарстві опинилась гвинтівка, що є предметом кримінального правопорушення, не зміг. В даному кримінальному провадженні він відмовився надати відбитки пальців рук, оскільки раніше у нього відбирали вже відбитки і останні перебували в розпорядженні працівників поліції.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що був запрошений в якості понятого при проведенні обшуку в господарстві обвинуваченого і підтвердив факт знайдення вогнепальної зброї в сараї.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що були запрошені в якості понятих під час проведення огляду зброї у службовому кабінеті Городнянського РВ поліції. Вони підтвердили, що під час огляду було знайдено на оглядає мій зброї сліди пальців рук.

Свідок ОСОБА_9 , що станом на 2018 рік працював старшим оперуповноваженим сектору кримінального відділення поліції Городнянського відділу поліції, пояснив, що начальником сектору йому було доручено здійснити дактилокопіювання відбитків пальців рук у ОСОБА_8 . Письмових документів він не бачив, виконував усне доручення начальника сектору. Дана дія проводилась в присутності слідчого. ОСОБА_8 погодився на вказану дію. Відібрання відбитків проводилось у приміщенні Городнянського відділу поліції.

Судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого, а саме:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 05.02.2018 року внесені відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 248 КК України за фактом виявлення 04.02.2018 року при обході мисливських угідь в кварталі № 19 Тупичівського лісництва внутрішніх органів самки лося та 2 сформованих ембріонів. В межах даного кримінального провадження розпочато досудове розслідування. ( том 1 а.п.113-115);

- ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області 01 березня 2018 року, згідно якої надано дозвіл на проведення обшуку в будинку і господарчих будівлях АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_14 , для відшукування майна здобутого злочинним шляхом (м`яса незаконно впольованої тварини), знаряддя вчинення незаконного полювання (вогнепальної зброї, з якої було вбито самку лося, набоїв, предметів, вилучених з цивільного обігу), слідів вчинення злочину (ножів, одягу, взуття зі слідами крові тварини) (том 1 а.п.124);

- протоколом обшуку від 26 березня 2017 року, де в ході проведення санкціонованого обшуку 26 березня 2018 року за участю ОСОБА_8 , в присутності понятих, відеофіксація якого здійснювалась на цифрову відеокамеру, в господарстві за адресою АДРЕСА_1 виявлено в ковітці, прибудованій до хліва зі сторони гаражу, за дверною луткою з правої сторони рушницю, схожу на нарізну вогнепальну зброю, на якій виявлено наступні номери: на спусковій скобі «10678», на затворі « НОМЕР_1 », яку було запаковано в полімерний мішок за допомогою відбитку печатки «Для довідок №1» Городнянського відділення поліції (об`єкт № 21) (том 1 а.п. 125-136);

- протоколом огляду речей від 03 квітня 2018 року, згідно якого слідчим ОСОБА_15 в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за участю спеціаліста проведено детальний огляд вмісту поліетиленового мішка білого кольору. У протоколі вказано, що клапани мішка прошиті капроновою ниткою темно-коричневого кольору до кінців якої приклеєна паперова бірка з пояснюючим надписом. Зазначається, що цілісність упаковки не порушена, при розпакуванні всередині виявлений ще один білий капроновий мішок, всередині якого знаходиться предмет ззовні схожий на зброю, а саме гвинтівку Мосіна зразка 1891 року. Під час огляду з лівого боку нижньої частини цівки було виявлено два папілярних узори найбільшими розмірами 16 мм х 26 мм та 14 мм х 20 мм. На ствольній коробці, з правого боку, біля затвору було виявлено слід папілярного узору розміром 43 мм х 17 мм. Дані сліди були відкопійовані на два відрізки липкої прозорої стрічки типу «скотч» та перенесені на аркуш паперу формату А4, поміщені до спеціального полімерного пакету № 4256465. Також, як слідує з протоколу огляду було оглянуто пакування, цілісність якого не порушена, всередині якого виявлено гвинтівку ТОЗ-8, наведено детальний опис складових. Вищевказаний предмет був оброблений феромагнітним порошком чорного кольору. Під час огляду на нижній частині на відстані 8 мм від переднього гвинта спускової скоби на дерев`яній поверхні було виявлено множинні папілярні візерунки найбільшим розміром 3,5 мм на 3,4 мм. З лівого боку, на прикладі, на відстані 1,2 см від шийки було виявлено групу папілярних візерунків, яка відобразилась у вигляді накладення сліду на слід, а також окремих папілярних візерунків найбільшим розміром 3,5 см на 4,2 см. Дані сліди були відкопійовані на два відрізки липкої прозорої стрічки типу «скотч» і перенесені на аркуш паперу формату А-4 та поміщені до спеціального пакету № 4256465. ( том 1 а.п. 168-169);

- висновком експерта № 516 від 13.04.2018 року за результатами проведеної судової дактилоскопічної експертизи, доводиться, що три сліди пальців рук, з яких: один слід пальця руки розміром 30х17 мм, два сліди пальців однієї руки розмірами 28х16 мм, 22х15 мм на таблиці до протоколу огляду речей від 03.04.2018, виявлені при огляді предмета, схожого на нарізну вогнепальну зброю з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , який зберігався в сараї господарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , придатні для ідентифікації за ними особи, що їх залишила. Слід пальця руки розміром 30х17 мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два сліди пальців однієї руки розмірами 28х16 мм, 22х15 мм залишені відповідно середнім та вказівним пальцями лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( том 1 а.п.171-181);

- даними дактилоскопічної карти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він особисто залишив відбитки пальців рук і в подальшому в ході досудового розслідування не заперечував, що вказані відбитки пальців на дактилокарті належать йому, про що свідчить протокол отримання зразків для експертизи від 15 серпня 2018 року. ( том 1 а.п.178,210);

- постановою про призначення дактилоскопічної експертизи від 03 квітня 2018 року, де слідча вказала про направлення експерту таблиці зі слідами рук, двох дактилокарт ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які запаковані в спеціальний полімерний пакет № 4256464. (том 2 а.п.149);

-висновком експерта № 594 від 26.04.2018 року за результатами проведеної судової експертизи зброї доводиться, що надана на дослідження гвинтівка, вилучена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 є вогнепальною зброєю однозарядною гвинтівкою, виготовленою шляхом комбінування саморобним способом ствола зі ствольною коробкою, являється вогнепальною зброєю. (том1 а.п.191-195);

У сукупності із зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання обвинуваченого і при повному, всебічному розгляді всіх обставин справи, дійшов вірного висновку, що його вина у зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, що передбачено ч. 1 ст. 263 КК України, доведена.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд дослідив всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені захисником у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку є необґрунтованими.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема, в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, що цей принцип у повній мірі був реалізованим при розгляді даної справи.

В апеляційній скарзі захисник ставить питання щодо недопустимості доказів по справі, а саме, висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 516 від 13.04.2021 року, дактилокарти на ім`я ОСОБА_8 та протоколу огляду речей від 03.04.2018 року.

Доводи про те, що дактилокарта на ОСОБА_8 складена оперуповноваженим ОСОБА_9 без відповідного доручення слідчого на проведення даної слідчої дії, без постанови прокурора, за відсутності понятих та без належного процесуального оформлення слідчої дії у виді складання протоколу слід визнати безпідставними.

Відібрання у громадян зразків слідів пальців їхніх рук регламентується Інструкцією про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України ( затвердженої Наказом МВС України 11.09.2001 р. № 785; зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2001 р. № 1066/6257). Саме в рамках цього підзаконного нормативного акту і було здійснено відібрання зразків слідів пальців рук у ОСОБА_8 .

Будучи допитаним у ході судового розгляду, ОСОБА_8 вказав, що після проведення обшуку господарства за місцем його постійного проживання він добровільно надав згоду на відібрання у нього зразків відбитків пальців та долонь, при цьому будь-який тиск на нього не здійснювався. Після проведення дактископіювання він поставив особистий підпис на процесуальному документі. Він усвідомлював, що відібрання відбитків папілярних узорів його пальців та долонь відбувається у зв`язку з виявленням у його господарстві предмету, схожого на вогнепальну зброю, будь-яких інших контактів з працівниками правоохоронних органів з будь-якого приводу він не мав, дактилоскопіювання відносно нього проводилося вперше.

Частиною третьою статті 245 КПК України законодавчо врегульовано порядок відібрання саме біологічних зразків у особи, що є вужчим поняттям, ніж зразки для проведення експертизи.

Апеляційний суд звертає увагу, що стаття 241 КПК України регулює порядок освідування особи, а стаття 245 КПК України вказує на необхідність дотримання вимог зазначеної статті в ході отримання біологічних зразків, якими відбитки пальців не являються. Отже, відображення відбитів пальців за згодою обвинуваченого без відповідної постанови прокурора чи доручення не є порушенням вимог КПК України, а тому не призводить до визнання недопустимими доказів, отриманих у результаті цієї слідчої дії.

Твердження сторони захисту щодо недопустимості доказу по справі протоколу огляду речей від 03.04.2018 року та не відповідності його вимогам ст. 237 КПК України також не мають свого підґрунтя.

Так, огляд речей проводився з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчим для участі в огляді запрошено спеціаліста інспектора-криміналіста Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. У ході огляду виявлено папілярні узори, які відкопійовано на прозору плівку, перенесено на аркуш паперу та поміщено до спеціального пакету, опечатано та завірено підписами осіб, присутніх при огляді.

Апеляційний суд відмічає, що ст. 237 КПК України не регулює вимоги до протоколу щодо зазначення в ньому відомостей про додатки, відомостей щодо виду та марки феромагнітного порошку, яким оброблявся предмет, наявності фототаблиць, на чому наголошує захисник, а такі положення регулює ст. 104 КПК України. В даному випадку слідчим у протоколі відображено всі вимоги відповідно до вказаної статті, у тому числі щодо змісту вступної, описової та заключної частин.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 повідомила, що зброя була запакована, розпаковувалась в присутності понятих, в протоколі огляду речей допущена технічна помилка щодо зазначення номеру полімерного пакету, відбитки пальців рук фіксувались ті, які були чіткі, на які вказав спеціаліст. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були понятими під час огляду 03.04.2018 року підтвердили, що проводився огляд двох предметів, пакети були опечатані, кожна зброя оброблялась різними порошками, в подальшому зброя та відбитки були запаковані окремо. Також експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснювала, що пошкоджень на пакуванні не було.

Доводи захисника щодо непричетності до придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу не є слушними, адже у ході обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_8 в господарській споруді виявлено предмет, схожий на однозарядну гвинтівку Мосіна, який знаходився в кутку справа від виходу, в неосвітленому місці, приклад був прихований серед інших речей, при цьому було видно лише ствол, який особа, що не має навиків у користуванні зброєю, не може ідентифікувати як частину зброї. Отже, особою, яка зберігала зброю, вжито заходів щодо приховування цього предмету.А тому доводи ОСОБА_8 про те, що дану зброю підкинуто є надуманими, адже допитані у ході судового розгляду ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_11 вказали, що всі учасники обшуку завжди перебували в полі зору один одного, будь-хто з них інших предметів не мав при собі, а тому можливість принести та підкинути вогнепальну зброю у ході обшуку виключається. Крім того, після виявлення у господарстві ОСОБА_8 вогнепальної зброї він не звертався до правоохоронних органів із заявою щодо проникнення до їх господарства.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо не доведення вини ОСОБА_8 у зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є необґрунтованими та такими, що повністю спростовані дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами та відповідно підстави для скасування вироку суду відсутні.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його обставини, особу винуватого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, до адміністративної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його матеріальний, сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, врахував інформацію досудової доповіді Городнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, та, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний термін, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінально-караних діянь.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4