ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/971/22 Номер провадження 11-кп/814/773/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 / відеоконференція/

захисника засудженої адвоката ОСОБА_8

та представника колонії ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19.04.2022 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, раніше судимої:
1). 17.01.2014 року Апеляційним судом Полтавської області за ст.307 ч.2, 307 ч.1, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
2). 06.10.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст.307 ч.2, 70 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 06.10.2014 року за ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
засуджена 03.12.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст.307 ч.3, 69, 311 ч.3, 307 ч.2, 313 ч.2, 311 ч.2, 306 ч.1, 69, 70 ч.1 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання період перебування під вартою з 04.04.2019 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

відмовлено в задоволенні спільного подання державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 та подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про встановлення адміністративного нагляду відносно засудженої ОСОБА_7 ..
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи в задоволенні клопотання районний суд зазначив, що ОСОБА_7 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним., також заслухавши думку прокурора, який заперечив щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання покарання засудженої, посилаючись на те, що ОСОБА_7 засуджена за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, раніше неодноразово судима.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з рішенням суду адвокатом в інтересах засудженої подана апеляційна скарга в якій він ставить питання про скасування ухвали суду з винесенням нової ухвали, якою задовольнити подання щодо умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання ОСОБА_7
Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні подання про УДО, районний суд не звернув увагу на те, що адміністрація ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65) та Спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації направили до суду першої інстанції, оскільки засуджена своєю сумлінною поведінкою та ставленням до роботи своє виправлення. Адвокат звертає увагу, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що засуджена прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в неї позитивної характеристики.

Також подана апеляційна скарга засудженою ОСОБА_7 в якій просить задовольнити подання, зазначає, що підтримує соціально-корисні зв`язки з чоловіком, шляхом телефонних розмов. Прибула до НВК № 65 і захворіла і з 23.03.2022 року знаходиться на стаціонарному відділенні і по теперішній час, тому тимчасово не може працювати.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджена та її адвокат підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити її в повному обсязі.

Представник колонії просив задовольнити скарги в повному обсязі.

Прокурор вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок про виправлення засудженої має ґрунтуватися на аналізі даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджена 03.12.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст.307 ч.3, 69, 311 ч.3, 307 ч.2, 313 ч.2, 311 ч.2, 306 ч.1, 69, 70 ч.1 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є її власністю.
Відповідно до характеристики на засуджену ОСОБА_7 від 23.03.2022 року засуджена ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.04.2019 року.
За час утримання в ДУ «Полтавська УВП (№23)» мала 1 стягнення. Стягнення погашено в установленому законом порядку. Мала 3 заохочення.
З 09.03.2022 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)». За час відбуванню покарання характеризується задовільно, вимоги режиму відбування покарання не порушує. Стягнень та заохочень не має.
Згідно даних цієї ж характеристики, засуджена ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення за ст.81 КК України.
Також враховуючи вимоги Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року адміністрація установи просить встановити адміністративний нагляд строком на 1 рік з встановленням обмежень згідно п. 10 цього Закону стосовно засудженої.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженої ОСОБА_7 є те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, однак засуджена за період попереднього ув`язнення має одне стягнення, яке знято, має три заохочення, за весь час відбування покарання в Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)» не має заохочень, не працює, характеризується задовільно.
Крім того, засуджена ОСОБА_7 до засудження не працювала, не мала постійного місця працевлаштування, раніше судима за вчинення тяжких злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, в місцях відбування покарання не працювала і будь-які дані про можливість залучення її до суспільно корисної праці після звільнення відсутні.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
За наведених обставин висновки суду першої інстанції є правильними та належним чином обґрунтованими, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405,407,419КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_7 та засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19.04.2022 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4