Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3369/20
Провадження № 1-кп/279/131/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000473 від 17.05.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростеня, Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого інженером з безпеки руху поїздів відділу роботи станції Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця", інваліда 3 групи загального захворювання, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, з угодою про визнання винуватості від 15.04.2022,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 16 травня 2020 року о 23-33 год., керуючи техніно справним автомобілем марки "ЗАЗ DEO Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на правах індивідуальної власності, рухався по вулиці Грушевського в напрямку вулиці Сергія Кемського, міста Коростень, Житомирської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що склало 2.01 промілі, та є порушенням п. 29.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та проїжджаючи відрізок автодороги під шляхопроводом між зазначеними вище вулицями, зі швидкістю 61.0+-2 км/год., що перевищує допустиму швидкість в населених пунктах згідно вимог п.п.12.4; 12.9(б) Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 року і затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожніх обставин і їх змін, не переконався в безпеці своїх дій, не врахував дорожньої обстановки, перевищивши безпечну швидкість руху в населеному пункті та не дотримвшись безпечої дистанції, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який в свою чергу рухався про проїзній частині, в попутному напрямку. В результаті вказаної дорожньо-транспортної події, велосипедисту ОСОБА_4 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому лобної та тім`яної кісток праворуч, геморагічного забою головного мозку, субарохноїдального крововиливу, забою правої легені, які (згідно висновку експерта №203 від 25.06.2020) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 12.4; 12.9(б); 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та його наслідками. Своїми діями, які виразилися в порушення правил безпеки дорожього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України. 15.04.2022 року в м.Коростені обвинувачений уклав угоду з прокурором, якому потерпілими була надана письмова згода на укладення угоди, у кримінальному провадженні про визнання винуватості, згідно якої сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнення від його відбування з випробуванням. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення, надані йому законом права та їх обмеження, а також, наслідки укладення угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, і вид покарання, який до нього буде застосовано у разі затвердження зазначеної угоди судом, наполягавши на останньому. Потерпілі в судовому засіданні не заперечили проти затвердження вказаної угоди. Вказана угода за змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, укладена ОСОБА_6 добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинуваченому зрозумілі положення ст.474,ч.4 КПК України, усвідомленні наслідки її укладення, передбачені ст.473 КПК України. Умови угоди не суперечать вимогам КПК та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують інтересів суспільства, прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим винуватості. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди. Обставиною, що обтяжує його покарання, згідно ст.67 КК України є вчинення злочину в стані сп`яніння. Як особа ОСОБА_6 по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Відповідно до роз`яснень п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом. Згідно з вимогами ст.76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Оскільки укладена сторонами угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, пом?якшуючі покарання обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про її затвердження та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання. При вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні суд зазначає наступне. Потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, який в подальшому ними був уточнений, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, в якому вони просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 286964,65 грн. та моральної шкоди в сумі 500000 гривень кожному. В судовому засіданні потерпілі підтримали заявлений позов, пояснили, що просять задовольнити позов частково, оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 200000 грн., про що свідчить надана в судове засідання квитанція № від 12.04.2022 року. В частині стягнення моральної шкоди потерілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наполягали на повному відшкодуванні спричиненої моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, з підстав обґрунтуваних в позові. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , підтвердив факт відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди визнав, щодо розміру суми відшкодування, зазначив, що покладається на розсуд суду. Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди просив зменшити розмір відшкодування, зазначив також, що потерпілим, в розумінні ст.55 КПК України, який має право на таке відшкодування є потерпілий ОСОБА_4 .. При вирішенні цивільного позову потерпілих суд керується вимогами ст.ст.127,128,129 КПК України, ст.11 ЦПК України та ст.23, 1166 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України). Як вбачається з положень ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 200000 грн., про що свідчить надана в судовому засіданні квитанція № від 12.04.2022 року, і потерпілі зазначили про відмову під підтримання позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, претензій до останнього не мають, суд приходить до висновку, відмовити в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Відповідно до положень ст.ст.55, 56, 61 КПК України, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні. Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності з нормами Особливої частини КК України наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода, як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу. Виходячи з положень Цивільного кодексу України, майнова шкода полягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ. Враховуючи, що ОСОБА_5 набула статусу потерпіла в порядку ч.6 ст.55 КПК України і не є особою, якій вчиненим злочином спричинено шкоди, вона не має права на заявлені вимоги, щодо відшкодування безпосередньо на її користь завданої шкоди. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 суд зазначає наступне. За змістом ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Завдану моральну шкоду потерпілий ОСОБА_4 оцінює у розмірі 500000 тисяч грн. Дану суму моральної шкоди потерпілий обґрунтував в цивільному позові та підтримав позовні вимоги в судовому засіданні. Суд, приймаючи у межах кримінального провадження рішення в частині, що стосується задоволення цивільного позову має ретельно перевірити всі вимоги позивача, врахувати майновий стан винного, його стан здоров`я та вжити інших заходів для справедливого вирішення цього питання. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення» ( Постанова ВП/ВС у справі № 752/ 17832/ 14-ц від 15 грудня 2020 року). Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого злочину та непоправність його наслідків, глибину душевних страждань потерпілого через фізичний біль та страждання у вигляді муки через безпорадний стан, зниження рівня самооцінки, триваючу невизначеність щодо подальшого способу життя (неможливості самостійного побутового обслуговування, потребі в утриманні та постійному догляді). Однак, у цьому випадку суд, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, зобов`язаний врахувати й майновий стан обвинуваченого, розмір його доходу, те, що обвинувачений є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, факт перебування на його утриманні двох малолітніх дітей. За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 , як компенсація за заподіяну йому моральну шкоду, слід визначити в розмірі 200000, 00 грн. (двісті тисяч гривень) 00 коп., що на думку суду не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого. Суд вважає, що така грошова компенсація є адекватною дійсним моральним стражданням потерпілого ОСОБА_4 . При цьому відшкодування моральної шкоди носить разовий характер і пов`язано саме з цими обставинами. Тому цивільний позов потерпілого - ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з проведенням експертиз, витрати у сумі 3922,80 грн. на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави. Доля речових доказів вирішується відповідно ст.100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,474,475 КПК України,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 15.04.2022 року по кримінальному провадженню №0000473 від 17.05.2020 року за ст.286 ч.2 КК України, між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 з письмової згоди потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки .

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди відмовити.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди на користь ОСОБА_5 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 200000 (двісті тисяч гривень) 00 коп. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертиз в сумі 3922,80 грн. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слічого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.05.2020 року на майно обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: на автомобіль марки "ЗАЗ DEO Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 та флеш карту з відео реєстратора; а також на майно потерпілого ОСОБА_4 , а саме: на велосипед марки "Славутич"- скасувати.

Речові докази:
- транспортний засіб автомобіль марки "ЗАЗ DEO Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на відповідальному зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_6 ;
- велосипед марки "Славутич", який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_4 ; - флеш карта з відео реєстратора з автомобіля який перебуває на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, який містить відеоінфоримацію обстави ДТП, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження; - три оптичні DVD-диски із записами медичних обстежень потерпілого ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження; - медичну карту стаціонарного хворого №2699, яка знаходиться на зберіганні в КНП "Коростенська центральна міська лікарня" - залишити в КНП "Коростенська центральна міська лікарня".
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя
копія згідно з оригіналом