Справа № 357/2330/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2022 Білоцерківський міськрайоннийсудКиївської області в складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0001088 з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, не працюючого, із вищою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального првлпорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 вчинив нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Злочин вчинено при наступних обставинах:
06.11.2020 близько 21 години 35 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у кафе «Діжка», що по вул. Леваневського, 28Б в м. Біла Церква Київської області, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, знаходячись навпроти останнього, який сидів на стільці, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область правої сторони обличчя та один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній, з метою зупинення протиправних дій ОСОБА_5 , почав підводитись та в цей час ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону тулуба потерпілого ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_5 обхватив ОСОБА_4 за тулуб та повалив його на підлогу, продовжуючи наносити близько двох ударів кулаками обох рук в область голови та тулуба потерпілого.

Після цього, продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, 06.11.2020 близько 21 години 41 хвилини, знаходячись біля кафе «Діжка», що по вул. Леваневського, 28Б в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, у результаті чого потерпілий ОСОБА_4 упав на тротуарну плитку та вдарився задньою частиною голови об сміттєвий бак, що знаходився біля вище вказаного кафе. Відразу після падіння ОСОБА_4 . ОСОБА_5 наніс два удари правою ногою в ліву сторону обличчя потерпілого.

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: перелом 5-го ребра зліва, яке відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж три тижні; набряк м`яких тканин з синцем на фоні нього на обличчі справи, синець на грудях зліва, садно на лівій нозі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тілесними ушкодженнями у вигляді перелому 5-го ребра зліва, набряком м`яких тканин з синцем на фоні нього на обличчі справи, синцем на грудях зліва, садном на лівій нозі, заподіяними потерпілому ОСОБА_4 .

Будучи допитаний в судовому засідання ОСОБА_5 , як обвинувачений, по кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 122 КК України, пояснив, що 06.11.2020 близько 21 години перебував в кафе «Діжка», що знаходиться неподалік супермаркету «Новус». Зайшовши в цей заклад, між ним та потерпілим ОСОБА_6 виникла словесна перепалка, оскільки останній виражався в мою сторону, після чого наніс удари, після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_6 , все продовжилося на полу приміщення кафе. Що саме висловлював потерпілий ОСОБА_6 в його адресу він не пам`ятає. Вийшовши на вулицю знову наіс удари потерпілому ОСОБА_6 . Нанісши декілька ударів на вулиці, після чого бійка закінчилася. Після бійки кожен пішов по своїх справах. Після цієї події, він особисто приїжджав до потерпілого, телефонував, щоб вирішити та відшкодувати завдану шкоду. Однак потерпіла сторона не хотіла з ними розмовляти, уникали відповідей та особистої зустрічі.
Крім повного визнання своєї винуватості у скоєнні інкримінованого йому кримінального првопорушення, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 122 КК України підтверджується показами потерпілого, свідка, який був допитаний в судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 06.11.2020 близько 21 годин зайшов зі знайомим в кафе «Діжка» посидіти. З обвинуваченим ОСОБА_7 раніше знайомим не були. Неприязних відносин з ним раніше не було. ОСОБА_7 , безпричинно почав наносити удари в область голови та по тулубу. Чому він почав це робити, йому не відомо. Після того, як персонал кафе «Діжка» почав голосно кричати, ОСОБА_7 припинив нанесення ударів. Після того, як він залишив приміщення кафе, ОСОБА_7 , на вулиці продовжив нанесення ударів в життєво важливі органи. Нанесення ударів ОСОБА_7 продовжував навіть після того, як він втратив свідомість. Прийшовши до тями , відчув гострий біль в лівій частині тулубу, в області серця. Вимушений був викликати поліцію. Словесних перепалок між компаніями не виникало. Мною було зроблено зауваження з приводу вчинення пострілу в приміщенні кафе. Вказане зауваження не було особисто адресовано обвинуваченому, просто висловлено вголос. Після виходу на вулицю, щоб з`ясувати у ОСОБА_7 про причини такої поведінки, останній почав знову наносити удари, від яких він впав та втратив свідомість. Матеріальної чи моральної шкоди не відшкодовував. Цивільний позов підтримує повністю, просить задоволити.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, з потерпілим ОСОБА_6 перебуває в дружніх стосунках. Обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не знав, неприязних стосунків не має. 06.11.2020 близько 21 годин зайшов зі знайомим ОСОБА_6 в кафе «Діжка» відпочити, яке розташоване неподалік супермаркету «Новус». Пробули в приміщенні кафе «Діжка» близько до 22 годинин. Обвинуваченого в приміщенні кафк не було. Обвинувачений прийшов через хвилин 15 після того, як вони прийшли до приміщення кафе. Прийшовши до приміщення кафе, обвинувачений почав з`ясовувати стосунки з приводу того, хто, звідки прийшов і перебуває в приміщенні кафе. Обвимнувачений прийшов до своїх знайомих, які перебували за сусіднім столиком та відпочивали. В приміщенні кафе хтось вистрелив, на що ОСОБА_6 сказав, що не смішно. Вказана фраза, була сказана вголос потерпілим, нікому конкретно не була адресована. Обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та почав наносити удари останньому, що при цьому ОСОБА_7 говорив потерпілому не пам`ятаю. Удари було нанесено в область голови та грудей, поки ОСОБА_9 сидів. Ударів було декілька. Чому побили потерпілого і яка причина цього сказати не може. Після того як працівник кафе почали кричати, бійка припинилася. Після чого ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 вийти на вулицю та продовжити розмову. Після того, як ОСОБА_6 вийшов на вулицю, через перу хвилин я вийшов за ним. Вийшовши на вулицю, він побачив ОСОБА_6 , але не зрозуміло було чи останній падає чи піднімається. ОСОБА_7 , наніс ще декілька ударів Яхновському на вулиці.
Крім показів самого обвинуваченого, показів потерпілого та свідка, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доводиться і письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:
-висновком експерта № 251 від 19 листопада 2020 року з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: набряк м`яких тканин з синцем на фоні нього на обличчі справа, синець на грудях зліва, перелом 5 ребра зліва, садно на лівій нозі.
Описані тілесні ушкодження заподіяні тупиммси предметами, могли виникнути від ударів ними (руками, ногами) по тілу потерпілого в сток та при обставинах указаних обстежуваним.
Перелом відносить до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як, для повного його зрощення необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж три точки прикладення сил;
-протоколом слідчого експеременту від 23.02.2021 та додатком до протоколу слідчого експеременту, з якого вбачається, що за участю потерпілого ОСОБА_4 , спеціаліста, статиста, було проведено слідчий експеремент з метою перевірки відомостей за фактом отримання тілесних ушкоджень 06.11.2020 потерпілим ОСОБА_4 , під час якого останній розказав та показав, як саме йому було нанесено тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_5 ;
-висновком експерта № 165/д від 25 лютого 2021 року з якого вбачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 не виключає можливість їх виникнення при обставинах вказаних потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2021 року;
-протоколом слідчого експеременту від 28.10.2021 та додатком до протоколу слідчого експеременту, з якого вбачається, що за участю свідка ОСОБА_8 , статиста, було проведено слідчий експеремент з метою перевірки та уточнення відомостей за фактом отримання тілесних ушкоджень 06.11.2020 потерпілим ОСОБА_4 , під час якого свідок розказав та показав як саме 06.11.2020 потерпілому ОСОБА_4 наносились тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_5 та в які ділянки тіла ;
- протоколом отримання речей від 27.01.2021 року, згідно якого особа ОСОБА_10 передав CD-диск із відеозаписом з камер відостпостереження, що знаходяться в кафе «Діжка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Леваневського, 28 б, а асме відеозапису за період часу з 06.11.2020 рокуз 21 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин 06.11.2020 року;
- протоколом огляду предмету від 27.01.2021 року, а саме CD-диску із відеозаписом з камер відостпостереження, що знаходяться в кафе «Діжка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Леваневського, 28 б, а асме відеозапису за період часу з 06.11.2020 рокуз 21 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин 06.11.2020 року;
- висновком експерта № 104/д від 15 лютого 2021 року з якого вбачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних потерпілим у протоколі проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2020 року;
- висновком експерта № 108/д від 15 лютого 2021 року з якого вбачається, що локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_8 у протоколі проведення слідчого експерименту від 28 січня 2021 року.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому , прокурору або посилатися на них.
Таким чином суд вважає, що протокол слідчого експеременту від 23.02.2021 та додатком до протоколу слідчого експеременту; висновок експерта № 165/д від 25 лютого 2021 року, протокол слідчого експеременту від 28.10.2021 та додатком до протоколу слідчого експерименту, протокол отримання речей від 27.01.2021 року, протокол огляду предмету від 27.01.2021 року, висновок експерта № 104/д від 15 лютого 2021 року, висновок експерта № 108/д від 15 лютого 2021 року є належними та допустимими доказами.
Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог положень процесуального закону, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому ним злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 103 КК України, з врахуванням даних досудової доповіді, встановлено, що він на момент вчинення злочину був повнолітнім, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, інвалідності немає, вад психічного розвиту та фізичного здоров`я судом не встановлено, по місцю проживання та навчання характеризується посередньо, раніше до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує і ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, а саме те, що ОСОБА_5 з часу кримінального правопорушення, не вибачився перед потерпілим, не вжив жодних заходів для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Відповідно до роз"яснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №5 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх" - при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст..65 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-66/0/4-17 від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також з принципу пріоритету інтересів дитини, встановленого ст. 3 Конвенції ООН про права дитини.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу неповнолітнього обвинуваченого, позицію прокурора щодо міри покарання, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, думку потерпілого, а також самого обвинуваченого, та враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, приходить до наступного висновку:
Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, з врахуванням вимог ст. 75 КК України, та з врахуванням обставин і наслідків злочину, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
При вищенаведених обставинах суд не вбачає можливості застосування відносно обвинуваченого ст. 69 КК України.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого у даному кримінальному провадженні суд приходить до наступного висновку.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст.129 КПК України , ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.
Тому, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що завдану кримінальним правопорушення шкоду слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 ..
В судовому засіданні встановлено, що моральна шкода потерпілого полягає в перенесених ОСОБА_4 душевних стражданнях, внаслідок заподіяних йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, перенесених фізичних стражданнях, що виразились у проходженні тривалого лікування і пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті, необхідності пристосування до негативних умов, в порушенні звичного розкладу життя, у необхідності відвідування до цього часу лікарів та вживання ліків.
Тому суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 , вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_4 20 000 гривень моральної шкоди.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст. 23, 1167, ЦК України, ст.ст. 128, 129, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у вигляді 2(два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленняміспитового строку 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
1) періодичноз`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про змінумісцяпроживання, роботи або навчання.
Судові витрати у справі відсутні.
Речові докази: CD-диск із відеозаписом з камер відостпостереження, що знаходяться в кафе «Діжка» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Леваневського, 28 б, а асме відеозапису за період часу з 06.11.2020 рокуз 21 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин 06.11.2020 року залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 - 20 000 грн моральної шкоди.
В задоволенні решти позову відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положеньчастинитретьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирокнабираєзаконноїсилипісля закінчення строку подання апеляційноїскарги, якщо такускаргу не було подано.
У разі подання апеляційноїскарги, вирокнабираєзаконноїсилипісля ухвалення рішення судом апеляційноїінстанції, якщо його не буде скасовано.
Учасникисудового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаютьсязасудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1