Справа 350/540/22
Номер провадження 1-кп/350/96/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000042, відомості про яке внесені в ЄРДР 02.05.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з загальною середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, судимий 20.05.2020 вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з загальною середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, судимий 12.10.2021 вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області за ч.1 ст.246 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачені ОСОБА_3
ОСОБА_4
потерпіла ОСОБА_6
суд, -
у с т а н о в и в:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 таємно викрали чуже майно (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у інше сховище, а ОСОБА_3 ще й повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

28.04.2022 в обідню пору доби обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вступивши попередньо у злочинну змову щодо вчинення крадіжки майна, побачили на території домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_6 металеві рейки типу Р11, які вирішили таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 28.04.2022, приблизно о 22. 00 год., в умовах воєнного стану, незаконно, перелізли через металеву огорожу та проникли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали вживані 2 металеві рейки типу Р 11, вартість яких відповідно до висновку експерта від 04.05.2022 становить 1339,00 грн. Вказані рейки вони погрузили на гужову підводу, яка належить ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, та покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнали повністю та пояснили, що вчинили його за викладених в обвинувальному акті обставин. Вважають за необхідне розгляд кримінального провадження проводити у порядку, передбаченому ст.349 КПК України. У вчиненому щиро розкаялися, просили суд суворо їх не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченим покарання відповідно до закону.

Враховуючи пояснення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також те, що вони погоджуються з фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом потерпілої, обвинувачених та дослідженням даних, які характеризують їх особу, даних про речові докази та понесені судові витрати.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, оскільки кожен з них вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у інше сховище, а ОСОБА_3 ще й повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 установлено, що вони за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» РСР не перебувають.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання ними своєї вини у вчиненому.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст.67 КК України судом не установлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а також положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів".

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у вищезазначені постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (п.8), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За таких обставин, враховуючи наявність вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжували б покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, думку потерпілої та обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання ч.1 ст.69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.

Таке покарання на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом установлено, що вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим за ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України 28.04.2022, тобто до повного відбуття покарання, за вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2020.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити йому покарання у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного йому покарання за даним вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ст.75 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи наявність вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, думку потерпілої та обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ч.1 ст.69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.

Таке покарання на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом установлено, що вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.1 ст.246 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України 28.04.2022, тобто до повного відбуття покарання, яке призначено йому вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2021.

За таких обставин ОСОБА_4 слід призначити покарання у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного йому покарання за даним вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст.75 КК України, суд не вбачає.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати арешт майна, який накладений згідно ухвал слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2022 та 11.05.2022.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 686,48 гривні, які підлягають стягненню з обвинувачених у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, раніше застосований до них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись, ст.ст.368, 370 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2020 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, а строк відбування покарання обчислювати з 14 години 00 хв. 01 липня 2022 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2021 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, а строк відбування покарання обчислювати з 14 год. 00 хв. 01 липня 2022 року.
Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Арешт майна, який накладений згідно ухвал слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2022 та 11.05.2022 - скасувати.
Речі, які визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, а саме дві металеві рельси типу Р11, гужовий транспортний засіб та коня - повернути їх законним володільцям.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1