Дата документу 17.02.2022 Справа № 320/1690/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/1690/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/137/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
10 вересня 2014 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
06 грудня 2017 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 18 грудня 2018 року, знятий з обліку за закінченням іспитового строку;
03 грудня 2019 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185 ч.1, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Яковлеве, Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
04 жовтня 2011 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
11 листопада 2011 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.ч.2,3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70, ст.102 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст.75, 104 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
30 вересня 2013 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.152, ч.ч.2,3 ст.185, ст.ст. 70,71 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць. Початок строку 12 вересня 2012 року;
24 лютого 2015 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
14 квітня 2016 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахований строк попереднього ув`язнення. Початок строку 18 березня 2016 року;
26 грудня 2016 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.ч.2,3 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Перегляд вироку: 13 квітня 2017 року Апеляційним судом Запорізької області, вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, в частині призначення покарання скасовано. Вважати засудженим за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.ч.1,4 ст.70 КК України, до 8 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання 18 березня 2016 року;
13 жовтня 2017 року Якимівським районним судом Запорізької області, за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок строку покарання 18 березня 2016 року. Звільнений 26 листопада 2018 року за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 .

Прокурор Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисник-адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання - з 07 лютого 2019 року до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього увезення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Строк тримання під вартою ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання - з 07 лютого 2019 року до набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього увезення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.
Вирішена доля речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним правопорушенням, 5000,00 грн, на користь ОСОБА_11 16000,00 грн, на користь ОСОБА_14 11480,00 грн, на користь ОСОБА_15 7184,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін, щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України - змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України - змінити. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Разом з тим, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за оскаржуваним вироком, вчинені ним до ухвалення вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року. За таких обставин, судом першої інстанції повинно бути призначене ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом неналежним чином враховано тяжкість вчиненого злочину та те, що ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягувався, сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, а також ті обставини, що за місцем проживання обвинуваченого відсутні будь-які скарги, та який задовільно характеризується за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.

Крім того, судом першої інстанції повинно бути призначене ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, оскільки засуджений вчинив кримінальні правопорушення до ухвалення попереднього вироку.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, закрити кримінальне провадження щодо останнього у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпання можливості їх отримати.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що 12 лютого 2019 року було проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_6 , однак, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив суд, що під час проведення вказаного слідчого експерименту він оговорив ОСОБА_7 , оскільки між ними мали місце боргові зобов`язання, а гроші повертати він не хотів, тому і оговорив його.

Окрім того, допитані в якості потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 жодним чином не підтвердили причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину, а лише зазначили, що їм відомо зі слів свідка ОСОБА_18 , що останній бачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території інтернату напередодні вчинення злочину. Проте, від допиту свідка ОСОБА_18 сторона обвинувачення відмовилась у судовому засіданні. Сторона обвинувачення відмовилась і від допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які є свідками у даному кримінальному провадженні та зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Отже, отримати показання вказаних вище свідків в судовому засіданні виявилось неможливим, що призвело до неповноти судового розгляду.

Окрім того, суд як на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , посилається на показання свідка ОСОБА_25 . Однак, даний свідок повідомив суду про те, що, хто скоїв крадіжку, йому невідомо, в інтернаті йому говорили, що крадіїв було троє. Отже, даний свідок жодним чином не підтвердив причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення крадіжки.

Крім того, відповідно до вироку суду першої інстанції, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується даними протоколу огляду місця події від 05 лютого 2019 року, відповідно до якого виявлено та вилучено серед іншого 1 слід низу взуття з гіпсовим зліпком. Така обставина, а саме виявлення всього одного сліду взуття узгоджується з показаннями ОСОБА_6 , який зазначає про те, що крадіжка вчинена ним одноособово.

Враховуючи викладене, а також відсутність свідків вчинення злочину, відсутність доказів вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у сукупності говорять про те, що судом першої інстанції було винесено рішення, яке ґрунтується лише на припущеннях, не підтверджених жодними належними та допустимими доказами, що потягло за собою винесення незаконного та такого, що не відповідає фактичним обставинам справи рішення, а тому вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2020 року підлягає скасуванню.

Згідно з вироком суду, 29 липня 2018 року, приблизно о 10:55 годині, знаходячись приблизно буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_15 та шляхом ривку зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 6,22 грамів, вартістю 7184,00 грн, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілий ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 7184,00 грн.
Крім того, 05 серпня 2018 року, приблизно о 14:30 годині, знаходячись поблизу магазину «Продукти», розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь пр.-т. Богдана Хмельницького, буд №64, ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 та шляхом ривку зірвав з шиї останньої, золотий ланцюжок, 585 проби, та золоту підвіску овальної форми, із зображенням Святої Богородиці, 585 проби, загальною вагою 8, 86 грамів, загальною вартістю 16000,00 грн, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 16000,00 грн.
Крім того, 01 вересня 2018 року, приблизно о 15:30 годині, знаходячись навпроти буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_14 та шляхом ривку з шиї останньої зірвав золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 7,20 грамів вартістю 6000,00 грн, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 6000,00 грн.
Крім того, 12 вересня 2018 року, приблизно об 11:30 годині, знаходячись навпроти буд. АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, керуючись корисливим мотивом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та шляхом ривку з шиї останньої зірвав золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 4,15 грамів вартістю 5000,00 грн, після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 5000,00 грн.
Крім того, 05 лютого 2019 року, приблизно о 00:00 годин, знаходячись на території КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння, вул.Таврійська 66, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 , шляхом пошкодження металопластикового вікна, яке розташоване на другому поверсі будівлі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, проникли до вказаного приміщення, яке є іншим приміщенням, де шляхом пошкодження дверей проникли у приміщення кабінету «Завуча», звідки таємно викрали: ноутбук ASUS X541S, s/n G8NOCV05F80032F, в корпусі чорного кольору, вартістю 7590 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_17 та ноутбук Samsung RV 513-A02, s/n HGG193BB902104, в корпусі сірого кольору, вартістю 3855 гривень, який знаходиться на балансі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, інтереси якого представляє директор ОСОБА_16 .
Після чого, діючи з єдиним умислом, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у будівлі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, шляхом пошкодження дверей проникли до кабінету «Бухгалтерії», де з сейфу, ключ до якого відшукали у шухляді столу, який знаходився в зазначеному кабінеті, таємно викрали майно, яке належить КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, а саме: картки на бензин А-95 АЗС «Укранфта» об`ємом на 10 літрів кожна, у кількості 160 штук, вартістю за 1 літр 30,43 грн, на загальну суму 48688,00 грн; 5 флеш карток «SecureToken - 337», з серійними номерами: 1606-18825, 1505-05434, 1505-05436, 1505-05435, 1606-18877 зеленого кольору, вартістю за одну штуку 950,00 грн, на загальну суму 4750,00 грн.
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шляхом пошкодження дверей проникли у приміщення кабінету «Директора» в будівлі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР за вищевказаною адресою, де таємно викрали ноутбук ASUS Е 502 MA XX0028D, s/n 8099, в корпусі білого кольору, вартістю 7527,89 грн, який належить потерпілій ОСОБА_16 , та належну їй електрону книгу, чорного кольору вартістю 2000,00 грн.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_16 майнову шкоду на суму 7590,00 грн та КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР інтереси якого представляє директор вказаного закладу ОСОБА_16 , майнову шкоду на загальну суму 57 293,00 грн.

До Запорізького апеляційного суду 10 вересня 2021 року від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги захисника.
Проте, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не підтримав вказану заяву.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених, їх захисників, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційні скарги захисників; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, частково підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та заперечувала проти доводів та вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 ; потерпілу ОСОБА_11 , яка поклалась на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні, підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав винуватими: ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникнення у інше приміщення; за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникнення у інше приміщення.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України ніким з учасників провадження не оспорюється.
У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядався.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що він в середині літа, точну дату не пам`ятає але зазначив, що це можливо було 29 липня 2018 року, він приїхав до м.Мелітополя з смт.Якимівка на автостанцію № 2, яка розташована на Центральному ринку м. Мелітополя. Звідти він піднявся на площу Перемоги, де побачив жінку з ланцюжком на шиї, порівнявшись з якою зірвав ланцюжок. Як потім стало відомо, її прізвище ОСОБА_15 . Після чого побіг до парку відпочинку. Викрадений ланцюжок здав до ломбарду, грошові кошти витратив на власні потреби. 5 серпня 2018 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Продукти», розташованого у м. Мелітополь проспекту Богдана Хмельницького, буд № 64, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 та шляхом ривку зірвав з шиї золотий ланцюжок, 585 разом з золотою підвіскою овальної форми, із зображенням Богородиці, з місця події втік, загубив капці, коли за ним бігли, біг в сторону парку Садстанції, здав до ломбарду який розташований на напроти площі Перемоги. Після чого на таксі поїхав до смт. Якимівка. 01 вересня 2018 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись навпроти буд. АДРЕСА_4 , підійшов до потерпілої ОСОБА_14 та шляхом ривку зірвав з шиї золотий ланцюжок належний ОСОБА_14 , який в подальшому здав до ломбарду, за яку вартість не пам`ятає, грошові кошти витратив на власні потреби. В середині вересня 2018 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, знаходячись навпроти буд. АДРЕСА_5 , порівнявся з потерпілою ОСОБА_13 та шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок, який здав до ломбарду.

Щодо висунутого обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 пояснив, що він вранці 04 лютого 2019 року зустрівся з ОСОБА_7 прийшов до нього до дому, вони вирішили поїхати до м.Мелітополя прогулятись. На останній маршрутці поїхали до селища Терпіння Мелітополського району Запорізької області, сиділи на джерелах, говорили про те, що він заборгував ОСОБА_7 грошові кошти. Він також поцікавився у ОСОБА_7 про будівлю КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат», на що останній відповів, що там є корпуси, але там нічого немає. Також там вони зустрічали дітей, які навчались у школі. Він залишив ОСОБА_7 на джерелах, а сам пішов до будівлі школи. Заліз на другий поверх, за допомогою ножиців відчинив пластикове вікно. Заліз до кабінету, потім в одному з кабінетів побачив сейф, який був порожній. В двох інших кабінетах взяв по ноутбуку, в кабінеті бухгалтера знайшов ключі від сейфу, звідки взяв талони на бензин на загальну кількість 1600 літрів, флеш накопичувачі. В кабінеті директора взяв ноутбук та електронну книгу. Потім відкрив приміщення спортивної зали, взяв там мотузку прив`язав її до батареї, іншу частину скинув на землю, спочатку спустив викрадене майно, після спустився сам. Двері кабінетів відчиняв за допомогою пожарного крючка (богра), який перебував на стенді. Весь цей час ОСОБА_7 чекав його на джерелах, коли він прийшов та показав йому майно, він зазначив, навіщо він це зробив. Борг він йому віддав викраденим майном, віддав ноутбук та талони на пальне. Заборгував 2000 тисячі гривень, які займав на власні потреби, оскільки проживав з дівчиною яка була вагітна. Конфліктів між ними як з приводу повернення боргу, так і взагалі, не було. Під час досудового розслідування він оговорив ОСОБА_7 , сказавши, що той приймав участь у крадіжці, оскільки не хотів віддавати борг.

Під час судового розгляду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не визнав у повному обсязі та пояснив, що 04 квітня 2019 року до нього додому в смт. Якимівка прийшов ОСОБА_6 . Він запропонував йому поїхати до с.Терпіння Мелітопольського району відпочити ввечері. Вони приїхали туди на останній маршрутці, близько 16 години, заходили до магазину, а потім пішли на джерела. Потім ОСОБА_6 відійшов, його не було близько 40 хвилин. Чи був ще хтось з людей на джерелах, не памятає. Він нікого не бачив, оскільки там велика територія. Коли ОСОБА_6 повернувся, вони пішли на маршрутку, де йому ОСОБА_6 передав ноутбук та талони на пальне в рахунок боргу. Він здогадувався, що майно він у когось викрав, але забрав. Суму боргу ОСОБА_6 йому повернув майже в повному обсязі, частину в розмірі 400 гривень він пробачив. Вони приїхали на Центральний ринок в м.Мелітополі, звідти він поїхав до своєї куми. Через декілька днів йому зателефонували з відділення Якимівської поліції, повідомили про необхідність повернення викрадених речей. За ноутбуком та талонами на пальне приїхали поліцейські з м. Мелітополя, яким він все добровільно видав. Коли він дізнався, що ці речі викрадені, то він про це запитав ОСОБА_6 , зазначив, що це таке. Що він відповів, не пригадує. Звідки поліцейські дізнались по наявне у нього викрадене майно, йому не відомо. Він також не розуміє, чому ОСОБА_6 його оговорив під час проведення досудового розслідування.

Незважаючи на позицію обвинувачених, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що винуватість як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 у скоєнні вищевказаного криммінального правопрушення підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Так, ОСОБА_16 , яка є представником юридичної особи КЗ «Терпіннівської спеціалізованої загальноосвітньої школи інтернат» ЗОР, оскільки обіймає посаду директора, та яка також є потерпілою, як фізична особа, суду пояснила, що вранці 05 лютого 2019 року близько 7 години ранку їй зателефонували зі школи і повідомили, що в приміщенні школи відбулось проникнення до учбового корпусу до кабінету заступника по учбовій частині, інженера по техніці безпеки, кабінету директора та бухгалтерії. З кабінету заступника по учбовій частині викрадено два ноутбуки ASUS X541S в корпусі чорного кольору, вартістю 7590 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_17 , та яким користувався весь колектив вчителів, та ноутбук Samsung RV 513-A02 в корпусі сірого кольору, вартістю 3855 гривень, який знаходиться на балансі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР. З кабінету «Бухгалтерії», з сейфу, ключ до якого відшукали у шухляді столу, який знаходився в зазначеному кабінеті, викрали картки на бензин А-95 АЗС «Укранфта» об`ємом на 10 літрів кожна, у кількості 160 штук, 5 флеш карток «SecureToken - 337» зеленого кольору, вартістю за одну штуку 950 гривень, на загальну суму 4750 гривень. З приміщення кабінету «Директора» в будівлі КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, було викрадено ноутбук ASUS Е 502 MA XX0028D, s/n 8099, в корпусі білого кольору, вартістю 7527 гривень 89 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_16 , та належну їй електрону книгу чорного кольору вартістю 2000 гривень. Коли вона прийшла на роботу, дочекавшись працівників поліції, побачила що, грабіжники проникли до приміщення через пластикове вікно в кабінеті історії, який знаходиться на другому поверсі, в кабінетах було все розкидано. Слідчими проводились слідчі дії, огляд місця події. Потім вихованці школи розповідали, що напередодні крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували на стадіоні школи, спілкувались з учнями, з`ясовували розташування кабінетів у будівлі, про це говорив учень Садовник, який вже закінчив школу. Відчиняли кабінети багром та лопатою, які висели на протипожежній дошці. Ноутбук ASUS Е 502 MA XX0028D, s/n 8099, в корпусі білого кольору та ноутбук Samsung RV 513-A02, в корпусі сірого кольору, вартістю 3855 гривень, повернуто працівниками поліції. Поліція привозила ОСОБА_6 , слідчим проводився слідчий експеримент у приміщенні школи, де він ретельно розповідав про обставини вчиненого ними злочину. Він надавав показання добровільно, на нього ніхто не тиснув.

Потерпіла ОСОБА_17 суду пояснила, що вранці в лютому 2019 року вона прийшла на роботу до КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, де працює на посаді заступника директора, однак не пропускали працівників на робочі місця до приїзду поліції, оскільки сталася крадіжка. Коли увійшли до приміщення учбового корпусу, побачили пошкоджені двері до кабінету заступника по учбовій частині, інженера по техніці безпеки, кабінету директора та бухгалтерії. З її кабінету викрадено два ноутбуки ASUS X541S, в корпусі чорного кольору, яким користувався весь колектив вчителів, та ноутбук Samsung RV 513-A02 в корпусі сірого кольору. З кабінету «Бухгалтерії», з сейфу, ключ до якого відшукали у шухляді столу, який знаходився в зазначеному кабінеті, викрали картки на бензин А-95 АЗС «Укранфта» об`ємом на 10 літрів кожна, 5 флеш карток «Secure Token - 337» зеленого кольору, вартістю за одну штуку 950 гривень, на загальну суму 4750 гривень. З приміщення кабінету директора було викрадено ноутбук ASUS в корпусі білого кольору та електрону книгу. Проникли до приміщення через пластикове вікно в кабінеті історії, який знадиться на другому поверсі. В кабінетах було все розкидано. Слідчими проводились слідчі дії, огляд місця події. Потім вихованці школи розповідали, що напередодні крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували на стадіоні школи, спілкувались з учнями. Поліція привозила ОСОБА_6 , слідчим проводився слідчий експеримент у приміщенні школи.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що від працював на посаді двірника-охоронця КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР. Працював з 17:00 до 09:00 години. О 21-30 годині він замикав ворота. В спальному корпусі інтернату залишалися вихованці та технічки. Це окремий трьохповерховий корпус. 05 лютого 2019 року він обходив територію інтернату кожні дві години. Про крадіжку він дізнався вранці. Технічки першими побачили крадіжку. В навчальному корпусі він не помітив нічого підозрілого, окрім мотузки, яка звисала з другого поверху. Вікна були цілі. На першому поверсі на вікнах встановлені решітки, а на другому - ні. В навчальний корпус він не заходив, чекав приїзду поліції. Хто скоїв крадіжку, йому не відомо. В інтернаті йому говорили, що крадіїв було троє.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05 лютого 2019 року, з якого убачається, що в період часу з 19 години 30 хвилин 04 лютого 2019 року по 07 годину 00 хвилин 05 лютого 2019 року невідома особа проникла до приміщення КУ «Терпінівської загальноосвітньої школи-інтернат» ЗОР, за адресою: Мелітопольський район, с.Терпіння, вул.Таврійська, 66, де таємно викрала майно (том 3 а.с.3);

- протокол огляду місця події від 05 лютого 2019 року та фототаблиці до нього, згідно з яким, оглянуто КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння, вулиця Таврійська, 66, внаслідок чого виявлено та вилучено: 1 слід нетканої поверхні на 1 відрізок 1 СТ, який було упаковано до паперового конверту; циліндровий механізм з ключем, який було упаковано до паперового конверту; недопалок сигарети «Ротменс», який було упаковано до паперового конверту; скалка в упаковці, яка була упакована до картонної коробки; мотузка, яка була упакована до картонної коробки; 1 слід низу взуття з гіпсовим зліпком, який був упакований до картонної коробки; 4 металеві богри, які були упаковані до картонної коробки (т.3 а.с.5-12);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07 лютого 2019 року, згідно з якою, у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: 1 слід нетканої поверхні на 1 відрізок 1 СТ, який було упаковано до паперового конверту; циліндровий механізм з ключем, який було упаковано до паперового конверту; недопалок сигарети «Ротменс», який було упаковано до паперового конверту; скалка в упаковці, яка була упакована до картонної коробки; мотузка, яка була упакована до картонної коробки; 1 слід низу взуття з гіпсовим зліпком, який був упакований до картонної коробки; 4 металеві богри, які були упаковані до картонної коробки, та передано на зберігання потерпілому (т.3 а.с.13-15);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 лютого 2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_19 з представлених йому фотографій за рисами обличчя впізнав чоловіка під №3, якого зустрів 04 лютого 2019 року на території стадіону школи інтернату (т.3 а.с. 33-34). Відповідно до довідки до фототаблиці (протоколу впізнання за фотознімками) на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_7 (т.3 а.с. 35);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 лютого 2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_19 з представлених йому фотографій за рисами обличчя впізнав чоловіка під №2, якого зустрів 04 лютого 2019 року на території стадіону школи інтернату (т.3 а.с. 36-37). Відповідно до довідки до фототаблиці (протоколу впізнання за фотознімками) на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_6 (т.3 а.с. 38);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 лютого 2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 з представлених йому фотографій за рисами обличчя впізнав чоловіка під №2, якого зустрів 04 лютого 2019 року на території стадіону школи інтернату (т.3 а.с. 39-40). Відповідно до довідки до фототаблиці (протоколу впізнання за фотознімками) на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_6 (т.3 а.с. 41);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 лютого 2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 з представлених йому фотографій за рисами обличчя впізнав чоловіка під №3, якого зустрів 04 лютого 2019 року на території стадіону школи інтернату (т.3 а.с. 42-43). Відповідно до довідки до фототаблиці (протоколу впізнання за фотознімками) на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_7 (т.3 а.с.44);

- заява ОСОБА_24 , який доводиться братом ОСОБА_6 , згідно з якою, ОСОБА_24 видав слідчому Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 п`ять флеш-карт зеленого кольору, які були вкрадені ОСОБА_6 з КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР. (т.3 а.с. 45);

- протокол огляду предмету від 22 лютого 2019 року та фототаблиці до нього, згідно з яким, в кабінеті №22 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області було оглянуто 5 (п`ять) флеш-карт, які були видані ОСОБА_24 , та які в подальшому було вилучено та упаковано до паперового конверту (т.3 а.с.46);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22 лютого 2019 року, відповідно до якої, в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: 5 (п`ять) флеш-карток, зеленого кольору, з особистими номерами: 1) НОМЕР_1 ; 2) НОМЕР_2 ; 3) НОМЕР_3 ; 4) НОМЕР_4 ; 5) НОМЕР_5 , та передано на зберігання потерпілому (т. 3 а.с. 48-49);

- заява ОСОБА_6 від 06 лютого 2019 року, згідно з якою, останній видав слідчому Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області вісімдесят чотири картки на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів кожна, компанії «Авіас», «Energy», договір про надання фінансового кредиту та застави № від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7, виданий на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чек №17023 від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7 на суму 2600 грн.; ноутбук «AsusЕ502М», s/n 8099, у корпусі білого кольору, з зарядним пристроєм донього та комп`ютерною мишкою «Logitech», у корпусі червоного кольору, грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривен купюрами: 500 (п`ятсот) гривень № МБ 6128260; 200 (двісті) гривень № ПД 9583872; 100 (сто) гривень № МЛ 6958250. (т.3 а.с. 50);

- протокол огляду від 06 лютого 2019 року та фототаблиці до нього, згідно якого, оглянуто вісімдесят чотири картки на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів кожна, компанії «Авіас», «Energy», з наступними номерами: 58, 59, 56, 57, 54, 55, 52, 53, 50, 51, 48, 49, 46, 47, 44, 45, 42, 43, 40, 41, 38, 39, 36, 37, 34, 35, 32, 33, 30, 31, 28, 29, 26, 27, 24, 25, 22, 23, 20, 21, 78, 79, 76, 77, 74, 75, 72, 73, 70, 71, 68, 69, 66, 67, 64, 65, 62, 63, 60, 61, 86, 87, 88, 89, 84, 85, 82, 83, 80, 81, 94, 95, 92,т 93, 90, 91, 88, 89, 86, 87, 84, 85, 82, 83; договір про надання фінансового кредиту та застави № від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7, виданий на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чек №17023 від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7 на суму 2600 грн.; ноутбук «AsusЕ502М», s/n 8099, у корпусі білого кольору, з зарядним пристроєм донього та комп`ютерною мишкою «Logitech», у корпусі червоного кольору, грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривен купюрами: 500 (п`ятсот) гривень № МБ 6128260; 200 (двісті) гривень № ПД 9583872; 100 (сто) гривень № МЛ 6958250. Після огляду вказаний ноутбук с зарядним пристроєм, комп`ютерною мишкою, у сумці червоного кольору вилучено та упаковано у полімерний спецпакет № 4370940, вісімдесят чотири картки на паливо було вилучено та упаковано у паперовий конверт, грошові кошти сумі 800 грн., упаковані у паперовий конверт, договір про надання фінансового кредиту і застави № від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» упаковано в паперовий конверт (т. 3 а.с. 51-53);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07 лютого 2019 року, згідно якої, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні: вісімдесят чотири картки на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів кожна, компанії «Авіас», «Energy», з наступними номерами: 58, 59, 56, 57, 54, 55, 52, 53, 50, 51, 48, 49, 46, 47, 44, 45, 42, 43, 40, 41, 38, 39, 36, 37, 34, 35, 32, 33, 30, 31, 28, 29, 26, 27, 24, 25, 22, 23, 20, 21, 78, 79, 76, 77, 74, 75, 72, 73, 70, 71, 68, 69, 66, 67, 64, 65, 62, 63, 60, 61, 86, 87, 88, 89, 84, 85, 82, 83, 80, 81, 94, 95, 92,т 93, 90, 91, 88, 89, 86, 87, 84, 85, 82, 83; договір про надання фінансового кредиту та застави № від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7, виданий на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чек №17023 від 05 лютого 2019 року ПТ «Климчук і Компанія ломбард Капітал» Запорізька область, смт.Якимівка, вул.Молодих патріотів, 10/7 на суму 2600 грн.; ноутбук «AsusЕ502М», s/n 8099, у корпусі білого кольору, з зарядним пристроєм донього та комп`ютерною мишкою «Logitech», у корпусі червоного кольору, грошові кошти у сумі 800 (вісімсот) гривен купюрами: 500 (п`ятсот) гривень № МБ 6128260; 200 (двісті) гривень № ПД 9583872; 100 (сто) гривень № МЛ 6958250, та передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_16 (т.3 а.с.56);

- заява ОСОБА_7 від 06 лютого 2019 року, відповідно до якої, останній видав слідчому Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області вісімнадцять карток на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів компанії «Авіа» «Energy», ноутбук «Samsung RV513-A02UA», s/n HGG193BB902104W, у корпусі сірого кольору, з зарядним пристроєм до нього та комп`ютерною мишкою «FrimeCam», у корпусі чорного кольору (т.3 а.с. 67);

- протокол огляду від 06 лютого 2019 року та фототаблиці до нього, згідно якого, оглянуто вісімнадцять карток на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів компанії «Авіа» «Energy» кожна з наступними номерами: 92, 93, 08, 09, 06, 07, 04, 05, 18, 19, 16, 17, 14, 15, 12, 13, 10, 11; ноутбук «Samsung RV513-A02UA», s/n HGG193BB902104W, у корпусі сірого кольору, з зарядним пристроєм до нього та комп`ютерною мишкою «FrimeCam», у корпусі чорного кольору, які були вилучені та упаковані у паперовий конверт (т.3 а.с. 68-69);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07 лютого 2019 року, згідно якої, визнано речовими доказами: вісімнадцять карток на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів компанії «Авіа» «Energy» кожна з наступними номерами: 92, 93, 08, 09, 06, 07, 04, 05, 18, 19, 16, 17, 14, 15, 12, 13, 10, 11; ноутбук «Samsung RV513-A02UA», s/n HGG193BB902104W, у корпусі сірого кольору, з зарядним пристроєм до нього та комп`ютерною мишкою «FrimeCam», у корпусі чорного кольору, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 05 лютого 2019 року, та передано на зберігання ОСОБА_16 (т.3 а.с. 70);

- заява ОСОБА_7 від 06 лютого 2019 року, відповідно до якої, останній видав слідчому Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області п`ять карток на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів компанії «Авіас» «Energy» (т.3 а.с. 74);

- протокол огляду від 07 лютого 2019 року, згідно якого, оглянуто п`ять карток на паливо бензину марки А95на 10 літрів компанії «Авіас» «Energy» кожна з наступними номерами: 29, 27, 25, 23, 21, вилучено та упаковано у паперовий конверт (т.3 а.с. 75);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07 лютого 2019 року, згідно якої, визнано речовими доказами: п`ять карток на паливо бензину марки А 95 на 10 літрів компанії «Авіас» «Energy», кожна з наступними номерами: 29, 27, 25, 23, 21, та передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_16 (т.3 а.с.76);

- протокол проведення слідчого експерименту від 12 лютого 2019 року за участю: потерпілої ОСОБА_16 , понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , згідно з яким, у ході проведення зазначеного слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_6 розповів та показав як він разом із ОСОБА_7 проникли до приміщення КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Терпіння, вул.Таврійська 66, та викрали різне майно (т.3 а.с. 81-86);
- стенограма до протоколу проведення слідчого експерименту від 12 лютого 2019 року, з якої убачається, що під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_6 у відповідь на запитання слідчого, надав такі пояснення. Підозрюваний ОСОБА_6 розповів, що у ніч з 04 лютого по 05 лютого 2019 року був разом з двоюрідним братом ОСОБА_29 , до якого він прийшов додому. Грушовець ОСОБА_30 повідомив, що раніше навчався у КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, та знає, що там є сейф з грошима. Далі вони разом поїхали до вищезазначеного навчального закладу, де спочатку спілкувались з вихованцями даного закладу, а потім, дочекавшись темряви та доки потухне світло у вікнах, проникли до приміщення навчального закладу та викрали звідти майно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, при викладених у вироку суду обставинах.

Зокрема, на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 під час слідчого експерименту у присутності свого захисника на місці події в подробицях розказав та показав, як він разом з ОСОБА_7 вчинили крадіжку у КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР. При цьому зазначив, що ініціатива виходила саме від ОСОБА_7 , який був колишнім вихованцем цього закладу та знав, де знаходиться майно. Також повідомив, що напередодні вони їздили до цього закладу та спілкувались з його вихованцями.

Обставини, про які повідовив ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, підтверджуються іншими доказами, зокрема, показаннями потерплих та свідків, а також письмовими доказами, в т.ч. протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, вказаними вище, згідно з якими свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 впізнали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як осіб, яких вони зустріли на стадіоні школи інтернату напередодні крадіжки.

Причетність ОСОБА_7 до вказаного злочину підтверджується і тим, що у останнього вилучене частина викаденого майна.

Версія події, викладена обвинуваченими в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, є непереконливою та нелогічною, спростовується сукупністю досліджених доказів, а тому обгрунтовано не прийнята судом першої інстанції.

При цьому суд зазначив, що вказана версія обвинувачених суперечить отриманим в ході судового розгляду відомостям. Так, відповідно до показань ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повернув йому борг ввечері, коли вони повертались з відпочинку на джерелах в маршрутном таксі. Після передачі ноутбуку та талонів на пальне, в іншій частині борг він йому пробачив. Відсутність між ними будь яких конфліктів, підтверджено обома обвинуваченими.

Слідча дія, слідчий експеримент було проведено 12 лютого 2019 року, тобто, майже через тиждень після події. Тому наявні боргові зобов`язання у ОСОБА_6 перед ОСОБА_7 відповідно до наданих ними показань у судовому засіданні були відсутні.

Також судом встановлено, що алібі ОСОБА_7 , щодо обставин його перебування на джерелах, в той час, коли ОСОБА_6 , з його слів, пішов до КЗ «Терпіннівська спеціалізована загальноосвітня школа інтернат» ЗОР, не підверджується жодними доказами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а показання обвинуваченого ОСОБА_7 обумовлені бажанням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Те, що на місці події виявлено лише один слід низу взуття (на що звертає увагу сторона захисту), на думку колегії суддів, правильності висновків суду жодним чином не спростовує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, врахував характер і ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України, належить до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих умисних злочинів, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 просив колегію суддів призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Враховуючи відсутність обставин, що помякшують покарання, колегія суддів не вбачає підстав для застовування щодо ОСОБА_7 положень вищезазначеної норми закону.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах санкції статті обвинувачення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характері ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке відповідно до ч.5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих умисних злочинів, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, а саме за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вважає, що призначене остаточне покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином вмотивував свої висновки.

Разом з цим, доводи апеляційних скарг прокурора та захисника - адвоката ОСОБА_9 заслуговують на увагу в частині необґрунтованого призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року за ч.ч.2,3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Та, у зв`язку з цим, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вказаним вироком і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Проте, як убачається з матеріалів провадження, діяння, за які засуджено ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком, вчинені до ухвалення вищевказаного вироку Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.
Тому, остаточне покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повинен був призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, відповідно до якої, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні на підставі 407-409 КПК України, що не погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4