Справа № 548/505/22
Провадження №1-кс/548/132/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором - начальником Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2022 року за № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26.04.2022 року до суду подано вищевказане клопотання.

Слідчий просить накласти арешт на речові докази, а саме: 9 предметів схожих на патрони; предмет зовні схожий на револьвер з написом "SAFARI РФ-441 " калібр 4 мм., з метою збереження речових доказів та проведення судово-криміналістичних експертиз.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 24.04.2022 року в період часу з 09 год. 02 хв. до 10 год. 48 хв. в рамках розслідування кримінального провадження відомості про яке до ЄДРДР за № 0000059 внесено 24.04.2022 року, попередня кваліфікація ч.1 ст. 163 КК України, на території ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було проведено обшук автомобіля марки «PEUGEOT", державний номерний знак НОМЕР_1 без ухвали слідчого судді в порядку ст. 233 ч.3 КПК України, в ході якого виявлено та вилучено предмет схожий на вогнепальну зброю - револьвер з написом "SAFARI РФ-441" в обіймі якого знаходилося 9 предметів схожих на патрони. Вказуючи на те, що ці речі є речовими доказами, які необхідно направити для проведення відповідної експертизи, просив накласти на них арешт, з метою забезпечення їх зберігання.

Слідча в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши клопотання, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У абзаці першому частини першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом першим частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина третя статті 170 КПК України).

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно частини першої статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Майном, про арешт якого подано клопотання, предмет схожий на револьвер та набої до нього в кількості 9 штук.

Відповідно до положень частини сьомої статті 236 КПК України, яка регламентує порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук у кримінальному провадженні, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно пункту 4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (нова редакція), затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125, до вилучених з обігу належать: предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України; предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством; документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

У пункті 2.1 глави 2 розділу І Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 21.08.1998 року № 622 (з наступними змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за № 637/3077, передбачено, що, здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв (пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії).

За носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу передбачена кримінальна відповідальність у частині першій статті 263 КК України.

У зв`язку з тим, що зберігання зброї та бойових припасів здійснюється за передбаченими законом дозволами, то дані речі належать до предметів, які вилучені законом з обігу, відтак у разі вилучення їх при проведенні огляду не відносяться до тимчасово вилученого майна.

Із врахуванням того, що вилучення автомобіля відбулося 29.03.2020 року, а клопотання про його арешт подано в суд 01.04.2020 року, через два робочі дні після вилучення, то автомобіль повинен бути повернутий особі, у якої його було вилучено, тому не підлягає арешту.

Ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26.04.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого на санкціонування обшуку проведеного без ухвали слідчого судді.

У відповідності до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно пункту першого частини другої статті 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

У частині першій статті 173 КПК України закріплено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень абзацу другого частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини одинадцятої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи, що речі на які слідчий просить накласти арешт вилучені в позапроцесуальний спосіб, слідчим не доведено, що ці речі відносяться до майна, яке заборонено в обігу, підстав для накладення на нього арешту немає.

Керуючись статтями 167, 170, 171, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
В задоволення клопотання слідчого СВ ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором - начальником Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2022 року за № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1