Провадження № 1-кп/359/300/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з повною відео та аудіо фіксацією, кримінального провадження 0000965 від 28.08.2021 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_5 обвинуваччується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням смерті іншій людині, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не має постійного джерела прибутку, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від суду.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачений може незаконно впливати на свідка ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані.

Відповідно до настанов Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість інкримінованого злочину та суворість передбаченого за нього покарання не є підставою для доведення вірогідності переховування від суду та впливу на свідків і потерпілих. Проте, це є одним з факторів, які суд у сукупності має враховувати при призначенні запобіжного заходу.

Водночас, слід зазначити, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

При цьому, зважаючи на вагомість вищенаведених факторів, з високим ступенем вірогідності можна припустити, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні вищезазначене клопотання прокурор підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити з підстав зазначених в ньому.
У зв`язку із воєнним станом на території України, забезпечити безпосередню участь обвинуваченого при розгляді клопотання ні шляхом етапування, ні в режимі відео конференції не представилося можливим, тому розгляд даного клопотання проводився за його відсутності. В судовому засіданні його право на захист було забезпечено його захисником.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання прокурором. Вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Зважаючи на вимоги Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу щодо встановлення мінімальних стандартів забезпечення прав, підтримання та захисту жертв злочинів від 25.10.2012, вказує на обов`язок держав здійснювати захист вразливих учасників кримінального процесу не лише від фізичного, а й від емоційного та психічного впливу.

Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з п.2, п.4 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом, не змінилися.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду продовжено строк тримання ОСОБА_5 під вартою, однак розгляд кримінального провадження лише розпочато. Ця обставина свідчить про необхідність невідкладного розгляду питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, під тяжкістю покарання яке може загрожувати обвинуваченому, він може переховуватись від суду.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, яка може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Приймаючи до уваги тяжкість можливого покарання, суд приходить до висновку про наявність ризику втечі з території України чи в будь-який інший спосіб переховування від суду.
Ризик впливу на свідків, з великою ймовірністю залишаються існувати, так як ввони не допитані.
Суд приходить до переконання, що ступінь раніше встановленого ризику не зменшилася, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
Продовження дії запобіжного заходу відбудеться в даному випадку не «автоматично», а із встановленням і дослідженням питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи. А тому, на даний час, підстав для застосування іншого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не пов`язаного з триманням під вартою, суд не вбачає.

За навелденого, суд вважає доцільним клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.331, ч.2 ст.376 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 19.05.2022 без визначення розміру застави.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошено о 8:30 год. 24.03.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1