465/344/21
1-кп/465/660/22
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою
01.08.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001626 від 28.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ :

в провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001626 від 28.10.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначається прокурором, необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу не відпала. Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст.177 КПК України, залишаються реальними. До таких ризиків прокурор, зокрема, відносить можливість обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Додатково пояснив, що продовжують існувати ризики, зокрема: переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, зокрема свідків, які ще не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Пояснив, що ризики, які наведені прокурором у клопотанні, відсутні.
Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та повністю підтримав клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Пояснив, що висновок експерта є неналежним доказом, а тому не може бути доказом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Колегією суддів встановлено, що 28.10.2020 року ОСОБА_6 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
29.10.2020 року за ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено відповідними ухвалами судів до 05.08.2022 року.
Відповідно до ст.199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
Задля об`єктивного вирішення питання про продовження строку дії тримання під вартою та зміну запобіжного заходу колегії суддів необхідно перевірити наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливість більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим ризикам.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься зокрема тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).
Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.
Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, колегія суддів виходить із того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які були отримані безпосередньо під час судового засідання або отриманих у порядку ст.225 КПК України. За таких обставин ризик впливу на ще недопитаних в судовому засіданні свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду. Враховуючи, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на даний час не допитані у даному кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до всиновку, що ризик впливу на свідків залишається реальним.
Тому, на думку колегії суддів, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на учасників кримінального провадження продовжують існувати і під час судового провадження. Колегія суддів вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, то слід зазначити, що, на думку колегії суддів, висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на учасників провадження не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.
Колегія суддів не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не існує, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Колегія суддів, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Враховуючи об`єктивні обставини неможливості завершення розгляду справи в даному судовому засіданні та зважаючи на те, що ризики, які були встановлені в ухвалах суду при обранні та продовженні застосування запобіжного заходу не змінились та надалі є об`єктивними, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», на 60 днів, тобто до 29.09.2022 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду в частині запобіжного заходу, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2