Справа №591/3154/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/458/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Сумській області з клопотанням про продовження ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, а саме, до 24 год. 00 хв. 30 жовтня 2022 року.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що закінчити розслідування у строк до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу немає можливості, а ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року вказане клопотання було задоволено. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000130, до 30 жовтня 2022 року, включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, у вигляді у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що слідчим у клопотанні зазначено, а ухвалою слідчого судді підтверджено, що ризики передбачені п. п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не зменшились, при цьому, зазначені ризики обґрунтовуються тяжкістю покарання, яке загрожує останньому та його знайомством зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, а саме обізнаністю про їх місце проживання.

Разом з тим, у кримінальному провадженні допитані всі свідки, та на даний час встановлено, що жоден з них не був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, всі свідки бачили виключно наслідки, а тому, заяви, що ОСОБА_7 буде на них впливати, є безпідставними, не мають під собою жодного доказу і є виключно припущенням.

Апелянт вказує, що на даний час відсутні вищезазначені ризики, оскільки у підозрюваного відсутній намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, впливати на потерпілого та свідків, і слідчим не доведено, що вказані у клопотанні обставини виправдовують подальше тримання під вартою.

При цьому, особа ОСОБА_7 заслуговує на довіру, з врахуванням наданих доказів, а саме, позитивних характеристик з місця проходження військової служби, від ОСББ за місцем мешкання, ГО «Сумський Патріотичний Рух», 5-го Прикордонного загону ДПСУ, у нього є постійне місце проживання, наявне постійне працевлаштування (ФОП), його цивільна дружина потребує догляду у зв`язку з хворобою.

Окрім цього, слідчий суддя, у порушення п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, не перевірив можливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів і можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту взагалі не було досліджено в судовому засіданні.

Таким чином, на думку апелянта, при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчий суддя не врахував практику ЄСПЛ, викладену у рішеннях «Белевитський проти Росії», «Луценко проти України», «Лабіта проти Італії», «Харченко проти України», «Шалімов проти України» та, фактично, продовжив ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи лише майбутнє покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину.

Стосовно доведеності існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, на що посилався слідчий у клопотанні, то апелянт вказує, що протягом двох місяців утримання ОСОБА_7 в умовах СІЗО, органи досудового розслідування провели виключно один допит, що свідчить про порушення ними ст. 28 КПК України щодо розумних строків і призводить до безпідставного утримання особи в умовах ізоляції. Крім того, наявність постанови про призначення судово-медичної (токсикологічної) експертизи від 03 серпня 2022 року та відсутність висновку, свідчить про небажання слідчого його отримати, враховуючи, термін виконання таких експертиз складає один місяць.

За таких обставин, на думку апелянта, наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з покладенням відповідних обов`язків, серед яких може бути зобов`язання здати паспорт для виїзду за кордон та паспорт громадянина України, що нівелює ризик переховування, враховуючи, також, що в умовах воєнного стану та за наявності блок-постів, останній не зможе виїхати навіть за межі м. Суми.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 та прокурора, які щодо задоволення апеляційної скарги - заперечували, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000130 від 29 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про підозру у вчиненні якого 30 липня 2022 року було повідомлено ОСОБА_7 .

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилався на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчено, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, а ризики, які існували на час застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Перевіряючи доводи поданого слідчим клопотання на предмет існування заявлених ризиків, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що зібраними під час досудового розслідування доказами підтверджується те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім того, при встановленні ризиків, на які посилався слідчий у клопотання про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду та можливість незаконного його впливу на свідків та потерпілу, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватості, а також те що підозрюваний добре знайомий зі свідками ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) та потерпілою ( ОСОБА_14 ) у кримінальному провадженні і обізнаний про їх місце проживання, при цьому, докази на підтвердження того, що вказані ризики на даний час зменшились чи не існують, матеріали даного провадження не містять.

Що стосується доводів апелянта про те, що на даний час відсутні вищезазначені ризики, оскільки свідки у даному провадженні вже допитані у підозрюваного відсутній намір тиснути на них та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з врахуванням тих обставин, що досудове розслідування на даний час не завершено і триває, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необхідним і спрямованим саме на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

При цьому, посилання апелянта на те що підозрюваний позитивно характеризується за місцем служби, як вбачається з оскаржуваної ухвали, було предметом розгляду слідчого судді, і вказаним обставинам була надана належна правова оцінка, з зазначенням того, що вони були враховані слідчим суддею під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу і не свідчать про зменшення чи зникнення ризиків, з чим погоджується і колегія суддів, і доводами апеляційної скарги правильність висновків слідчого судді щодо продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не спростовуються.

Таким чином, саме за наявності обставин, які стали підставою для встановлення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, є недоцільним, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який становить небезпеку для суспільства, наслідки, що настали смерть людини, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4