Справа № 211/1612/22
Провадження № 1-кс/211/342/22
У Х В А Л А
іменем України
27.04.2022 постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , виявлені та вилучені речі та документи визнано в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи, що зазначене в клопотанні майно є речовими доказами по даному провадженню, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, прокурор просить клопотання задовольнити.
Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Клопотання надійшло до суду 02.05.2022, направлено 28.04.2022 через кур"єрську службу, тому слідчий суддя вважає, що воно подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.
У ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, подане клопотання не відповідає вимогам частини третьої статті 171 КПК України.
Так, в поданому клопотанні прокурор ставить питання про арешт пляшок з речовиною невідомого походження, тютюнових виробів, ключів від автомобіля, свдоцтва про реєстрацію тарнспортного засобу та автомобіля. Однак, прокурором не зазначено кому саме, яке майно належить, та відсутнє відповідне обгрунтування цьому.
Крім того, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Проте прокурор не зазначає яким саме чином просить накласти арешт.
Також у клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтовані співрозмірність обмеження права власності, необхідність такого втручання у права власника та наслідки арешту майна для власника.
На думку слідчого судді клопотання не містить достатніх обгрунтувань арешту щодо вилученого майна, у той час , як не все вилучене майно може бути предметом кримінального правопорушення. Однак прокурор вдався лише до цитування норм КПК та узагального викладу мети арешту.
Відповідно до положень частини 3 статті 172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню для усунення недоліків.
Керуючись ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий судя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1