Справа № 453/1209/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/424/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року, про зміну запобіжного заходу,-

встановила:

даною ухвалою, задоволено клопотання прокурора Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави.
Змінено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 днів, тобто до 14 год. 35 хв. 23 липня 2022 року, включно.
Розмір застави визначено в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Сколівського районного суду Львівської області (код отримувача (код за , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA0000757).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 на строк до 14 год. 35 хв. 23 липня 2022 року наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися, без дозволу суду, із населеного пункту, в якому проживає: с. Лавочне Стрийського району Львівської області, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Сколівського районного суду Львівської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_7 , здійснити в залі суду.
Доручено виконання ухвали суду в частині взяття під варту та доставки обвинуваченого ОСОБА_7 до Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» працівникам ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого законом передбачається покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, аналіз його особистості вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, а також те, що наведені стороною обвинувачення ризики виключають на даний час можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обраний раніше запобіжний захід не зміг забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, суд прийшов до висновку, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Крім цього, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, суд дійшов висновку про доцільність застосування, відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання відмовити.

В обґрунтування вказує, що незважаючи на те, що в матеріалах справи наявні повноваження захисника адвоката ОСОБА_6 затримання ОСОБА_7 , його прохання, про час та місце розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, не було повідомлено його захисника. Захиснику не було вручено копію клопотання, не повідомлено час та місце, результат розгляду питання про затримання чи привід ОСОБА_7 , оскільки підзахисний проконсультувавшись із захисником з`явився б добровільно, мав би можливість забезпечити собі захисника.
Окрім того судом першої інстанції не забезпечено ОСОБА_7 державного захисника, участь якого у такому випадку є обов`язковою, що є теж істотним порушенням права на захист.
Апелянт вважає, що такі протиправні, умисні та незаконні дії спільні дії суду першої інстанції та сторони обвинувачення грубо та істотно порушили право на захист ОСОБА_7 унеможливили подання стороною захисту доказів щодо клопотання сторони обвинувачення, та призвели до незаконною взяття під варту ОСОБА_7 .
Стверджує, що судом першої інстанції не перевірено наявність чи відсутність обставин, що виключають участь у процесі прокурора ОСОБА_8 та судді ОСОБА_1 щодо наявності родинних зв`язків потерпілою стороною по справі про, що заявляв ОСОБА_7 .
Вказує, що стороною захисту вживаються заходи до з`ясування таких обставин, проте у зв"язку з обмеженим доступом до державних реєстрів до закінчення строку на подачу апеляції надати таку інформацію суду є неможливим.
Наголошує, що ні суддею в оспорюваній ухвалі, ні стороною обвинувачення в клопотанні не обгрунтовано наявність обґрунтованої підозри, правомірності та підставності затримання, ризиків та підстав обрання виняткового запобіжного заходу, тривалості запобіжною заходу, не встановлено розміру доходів тому розмір застави визначений безпідставно і необгрунтовано.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Встановлено, що на розгляді у Сколівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження кримінальне провадження, внесене 23.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000447 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та змінивши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого законом передбачається покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, що аналіз його особистості вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві, а також те, що наведені стороною обвинувачення ризики виключають на даний час можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обраний раніше запобіжний захід не зміг забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст.. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, зокрема, ризик втечі, може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.
Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дійшовши правильного висновку про необхідність зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно доводів апелянта про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, так, при розгляді клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу був присутній захисник ОСОБА_9 .

Інші доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвала судді про ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 26 травня 2022 року, якою змінено обвинуваченому ОСОБА_7 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4