Справа № 461/1748/22
Провадження № 1-кп/461/391/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2022 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 про неналежне забезпечення лікування обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 317 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Галицького районного суду м.Львова перебувають матеріали кримінального провадження за обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 317 КК України ОСОБА_4 .
У судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про неналежне забезпечення лікування обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що його підзахисний хворіє на ряд тяжких захворювань. Тому просить суд вжити заходів щодо перевірки стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та надати медичну допомогу останньому.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав дане клопотання, просив призначити відповідне медичне лікування.
Прокурор не заперечував проти вказаного клопотання.
Суд, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.
У провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 317 КК України ОСОБА_4 .
Станом на 06.07.2022 вказане кримінальне провадження перебуває на стадії судового засідання.
У вказаному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинувачений утримується у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Під час судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 , а також самим обвинуваченим ОСОБА_4 , повідомлено суд про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, а також про неналежне лікування обвинуваченого у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 206 КПК України визначено загальні обов`язки суду щодо захисту прав людини.
Пунктом 1 частини 6 цієї статті передбачено, що слідчий суддя має право забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.
Відповідно до ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Як передбачено статтею 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених.
Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Поряд із цим, відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Зазначені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що уповноважені особи СІЗО, лікар медичної частини та керівництво, зобов`язані на прохання особи, яка утримується під вартою, обстежити її та надавати належну медичну допомогу, а в разі неможливості вчинити ці дії, самостійно, у межах СІЗО, організувати обстеження особи узятої під варту, згідно зазначеного судом Порядку.
При цьому, винесення судом ухвали в такому випадку не є обов`язковим.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений, який утримується під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» заявляє про його неналежне лікування в СІЗО, суд доходить до висновку, що з метою недопущення порушення права обвинуваченого ОСОБА_4 на медичну допомогу, у даному випадку можливо застосувати норму п. 1 ч. 6 ст. 206, ч.7 ст.206 КПК України судом та зобов`язати начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_6 невідкладно організувати та забезпечити медичне лікування обвинуваченого ОСОБА_4 , а у випадку неможливості відповідного лікування, здійснити таке лікування відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104, у зв`язку із чим клопотання адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 206 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Зобов`язати начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_6 невідкладно організувати та забезпечити медичне лікування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» Кутовому - для виконання.
Про результати виконання ухвали повідомити Галицький районний суд м.Львова.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1