Провадження №: 1-кп/755/463/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002010 від 06 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :
у Дніпровському районному суді м. Києва перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2022 року включно.

У судовому засіданні, з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого до спливу вказаного строку, розглянуто питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою відповідно до ст. 331 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, оскільки підстави для застосування цих запобіжних заходів не відпали, а отже наявний визначений ст. 177 КПК України ризик, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Потерпілі просили задовольнити клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та подав клопотання про заміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки немає жодного доказу, який би підтверджував причетність його підзахисної до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, на даний час допитані потерпілі та свідки, а тому у разі зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу вона буде дотримуватись покладених на неї обов`язків. Також вона має місце проживання у місті Києві та місце роботи. Між тим під вартою вона перебуває вже тривалий час (із 06 липня 2021 року).

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала захисника у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що наведені прокурором ризики необґрунтовані, оскільки ОСОБА_3 визнає вину, щиро кається, готовий відшкодувати збитки. Просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовлявся від розгляду питання про доцільність продовження тримання його під вартою по відеоконференції.

Суд, заслухавши прокурора, потерпілих, захисників та обвинувачених, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що ризик переховування обвинувачених від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є цілком реальним, зважаючи на строк покарання за особливо тяжкий злочин, який передбачає відповідальність до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства у кримінальному провадженні за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах (46 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 255 340 гривень).

При визначенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, дані про його особу, який офіційно не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має місце проживання у м. Києві, раніше не судимий.

При визначенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою злочинів, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі доведеності її вини в інкримінованих злочинах, дані про її особу, яка не одружена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , має місце проживання у м. Києві, раніше не судима.

Крім того, на даний час докази, передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту не досліджені у повному обсязі, зокрема не проведено огляд речового доказу, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 .

При цьому на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочинів, адже судове провадження наразі не завершено, і, відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що обрані щодо обвинувачених запобіжні заходи відповідають не лише особам обвинувачених, а і характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надають можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинувачених від суду, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним та дійсним, а тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраних обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відпала.

Що стосується клопотань захисників про зміну запобіжних заходів, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 201 КПК України, до клопотання мають бути додані копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Між тим відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає та сторонами надано не було.

На переконання суду застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, з урахуванням вищенаведених обставин, не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Обрані відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи, з урахуванням їх тривалості у співвідношенні із тяжкістю інкримінованих злочинів, на даний час не виходять за межі розумного строку.

Що стосується відмови обвинуваченого ОСОБА_3 від розгляду питання про доцільність продовження тримання його під вартою по відеоконференції, то суд звертає увагу на таке.

Порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження визначено ст. 336 КПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX,у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX,На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

З метою судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345 КК України, призначеного на 19 жовтня 2022 року о 14 год 30 хв, у Дніпровський районний суд м. Києва із ДУ «Київський слідчий ізолятор» було доставлено обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та задля збереження життя і здоров`я та убезпечення сторін кримінального провадження, відвідувачів суду, суддів та працівників апарату суду розгляд кримінального провадження відкладено до 16 год 00 хв 24 жовтня 2022 року. Через неможливість повторної доставки обвинувачених із ДУ «Київський слідчий ізолятор» до Дніпровського районного суду м. Києва за такий короткий термін та через необхідність розгляду питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, судом прийнято рішення про здійснення дистанційного судового провадження 24 жовтня 2022 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 не заперечував з приводу відеоконференції та висловив свою позицію щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Від обвинуваченої ОСОБА_4 , яка під час відеоконференції сиділа поряд із ОСОБА_3 , також не надходило заперечень, жодних зауважень, які стосуються неналежного технічного забезпечення зв`язку між ДУ «Київський слідчий ізолятор» та Дніпровським районним судом м. Києва (погана якість зображення, звуку), вона також не висловила.

А тому відмову ОСОБА_3 суд сприймає як зловживання процесуальним правом з метою затягування розгляду кримінального провадження та неможливості розгляду питання щодо доцільності продовження строку тримання його під вартою.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 серпня 2022 року у справі № 9901/388/20, саме з метою виконання завдання судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню судочинства.

Таким чином, зважаючи на те, що 04 листопада 2022 року спливає строк дії застосованих до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, та неможливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжних заходів, суд вважає за необхідне продовжити дію існуючих запобіжних заходів до 21 грудня 2022 року включно.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 21 грудня 2022 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 21 грудня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, захисникам та направити обвинуваченим.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 12 год 00 хв 26 жовтня 2022 року.
Суддя ОСОБА_1