Справа № 348/435/22
Провадження № 11-кп/4808/239/22
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000186 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 121 КК України, з призначенням відповідного покарання.

Не погодившись з цим вироком обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить перевірити встановлені судом першої інстанції фактичні обставини провадження, правильність кваліфікації його дій та про призначення більш м`якого покарання.

Прокурор просить про ухвалення нового вироку з призначенням більш суворого покарання.

Під час апеляційного розгляду 03 червня 2022 року від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 терміном на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що підставою продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилається на те, що останній усвідомлює неминучість покарання, немає соціальних зв`язків, після спричинення тілесних ушкоджень кожного разу покидав місце події та переховувався від правоохоронних органів, вину у вчиненому не визнав, йому відомі анкетні дані свідків, він з ними знайомий безпосередньо, проживає з ними в одному приватному домоволодінні та перебуває з ними у родинних стосунках, декілька разів вчиняв із потерпілим конфлікти. Вказує, що самі обставини кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого. Крім того, від співмешканців ОСОБА_7 неодноразово приходили до правоохоронних органів повідомлення про вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння конфліктів. Наголошує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів як тримання під вартою не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти заявленим ризикам. Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню без визначення застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

У кримінальному провадженні № 0000186 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень та умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.
На думку суду апеляційної інстанції, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції враховує всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу обвинуваченого дані, зокрема відомості про те, що він 1994 року народження, не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ним зареєстровані: ОСОБА_11 (брат матері), ОСОБА_7 (мати), ОСОБА_12 (брат), ОСОБА_13 (брат), ОСОБА_14 (сестра), ОСОБА_15 (брат матері), характеризується позитивно, переховувався від правоохоронних органів, щодо нього від співмешканців неодноразово приходили до правоохоронних органів повідомлення про вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння конфліктів.

З врахуванням даних про особу ОСОБА_7 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, враховуючи його процесуальну поведінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність відповідних ризиків, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності з ст. 199 КПК України під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На даний час, стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та в такому разі існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_7 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На думку суду апеляційної інстанції, не доцільно визначати заставу у відповідному розмірі при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 376, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000186 задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 04 серпня 2022 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що підтримує державне обвинувачення під час апеляційного розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4