Справа № 617/570/21
Провадження № 1-і/948/12/22
УХВАЛА

06 липня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області у режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001769 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України, відносно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
05 липня 2022 року через систему «Електронний суд» до Машівського районного суду Полтавської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001769 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України, в якому захисник просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в об`ємі, який суд вважатиме необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим відповідних обов`язків.

Обґрунтовуючи доводи клопотання захисником зазначено, що на час тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою відсутні будь-які докази вини, які надаються прокурором, серед іншого для обґрунтування необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а тому у суду немає можливість перевірити вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Необхідність зміни запобіжного заходу обумовлена тривалістю перебування обвинуваченого під вартою, а також наявністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема, батьків похилого віку, відсутність судимостей, наявністю постійного місця проживання. Щодо останньої обставини, то батьками обвинуваченого до суду надана заява про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 домашнього арешту саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом із копіями документів про право власності на відповідне нерухоме майно.

Позиція сторін
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання, з посиланням на обґрунтування приведене в клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти клопотання адвоката ОСОБА_4 , вказавши на неспроможність такого запобіжного заходу, як домашній арешт, запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які було доведено при обранні та подальшого продовження дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Встановлені обставини із посиланням на докази
У провадженні Вовчанського районного суду Харківської області перебували матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України за результатами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001769 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України.
Згідно з наявними у суду матеріалами, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він будучи працездатним, але ніде не працюючим та не маючи постійного джерела доходів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , визначив для себе за мету вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів як джерело доходів.
З цією метою, ОСОБА_5 будучи раніше знайомим зі співучасником злочину ОСОБА_6 , в невстановлений в ході досудового розслідування час, починаючи з 06 жовтня 2020 року, але не пізніше 26.11.2020 домовились про організацію місця для незаконного виготовлення психотропної речовини PVP з метою її збуту за грошову винагороду, тобто, з корисливою метою.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, отримали від невстановленої в ході досудового розслідування особи право розпоряджатись житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вони визначили для використання з метою незаконного виготовлення психотропної речовини PVP.
Надалі, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб разом із співучасником злочину ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію місця для незаконного виготовлення психотропних речовин - PVP, придбали спеціальні інгредієнти, а саме, сірчану кислоту, ізопропіловий спирт, ацетон, бром, йод, харчові барвники та інші речовини, а також обладнання, що має спеціальне хімічно-технологічне призначення та може бути використане як лабораторне обладнання, а саме: шість скляних банок об`ємом 3 літри, сім банок об`ємом 1,5 літри, металевий саморобний фільтр з двигуном та гофрованою трубою довжиною приблизно 2 метри, дві прозорі полімерні лійки, одну металеву лійку білого кольору, три металевих лабораторних штативи, три лабораторні магнітні мішалки, дві колби «Lab Expetr» об`ємом 10000 мл, три колби з кранами «Baro 3.3» 2000 мл, лабораторну мірку «Simax» об`ємом 3000 мл, лабораторну мірку «Simax» 1000 мл., зіп-пакети для фасування психотропної речовини, електричні ваги сірого кольору, електронні ваги торгової марки «Vogar», колбу, компресор синього кольору марки «Value», які з вказаного часу почали зберігати в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_6 , вчинивши всі дії, які вважали за необхідне для створення місця з метою незаконного виготовлення психотропної речовини PVP у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою вказаного вище обладнання та інгредієнтів (сірчаної кислоти, ізопропілового спирту, ацетону, брому, йоду, харчових барвників та інших речовин), діючи з корисливою метою, з середини жовтня 2020 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, почали виготовляти особливо небезпечну психотропну речовину PVP.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, тобто, організація місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, вчинене з корисливих мотивів.
Крім того, ОСОБА_5 продовжуючи свої незаконні дії в сфері незаконного обігу психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, діючи за попередньою змовою групою осіб разом зі співучасником злочину ОСОБА_6 , в невстановлений в ході досудового розслідування час, починаючи з 06 жовтня 2020 року, але не пізніше 26.11.2020, домовились про незаконне придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.
З цією метою ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, починаючи з 06 жовтня 2020 року, але не пізніше 26.11.2020, придбав прозору рідину світло-жовтого кольору, яка містить у своєму складі соляну кислоту, що знаходились у 5 прозорих каністрах об`ємом по 10 літрів.
В подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою незаконного зберігання, перемістили вказані 5 каністр об`ємом 10 літрів з рідиною світло-жовтого кольору, що містить у своєму складі соляну кислоту до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , яку вони збирались використати з метою виготовлення психотропних речовин.
Таким чином, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , виконали всі дії, які вважали за необхідне для незаконного придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.
Протиправні злочинні дії ОСОБА_5 та його співучасника ОСОБА_6 були припинені 26.11.2020 слідчим СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області (колишня назва СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_8 та прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , які на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2020, в період часу з 22 години 15 хвилин по 23 годину 17 хвилин, провели обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого за місцем незаконної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виявлено та вилучено 5 прозорих каністр об`ємом по 10 літрів в середині з рідиною світло-жовтого кольору об`ємом 9,8 літрів, 10,0 літрів, 10,0 літрів 10,0 літрів, 10,0 літрів, що містять соляну кислоту з відсотковим вмістом 29,15%, 30,1%, 29,8%, 31,0%, 29,6%.
Згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, речовини, які містять в своєму складі не менше 15 відсотків таких прекурсорів, як соляна кислота, підлягають тим же заходам контролю, що і прекурсори, які ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , придбали та зберігали з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.
Крім того, відповідно до Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», соляна кислота об`ємом 49,8 літрів відноситься до великих розмірів.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання прекурсорів у великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, ОСОБА_5 продовжуючи свої незаконні дії в сфері незаконного обігу психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, діючи за попередньою змовою групою осіб разом зі співучасником злочину ОСОБА_6 , в невстановлений в ході досудового розслідування час, починаючи з 06 жовтня 2020 року, але не пізніше 26.11.2020, переслідуючи корисливі мотиви, домовились про виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах.
З цією метою ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 , діючи умисно, в невстановленому місці придбали спеціальну сировину, а саме соляну кислоту, етиловий спирт, етилацетат, аміак, харчові барвники та інші речовини, які перевезли до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
У подальшому ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом зі співучасником злочину ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел щодо незаконного виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, в невстановлений в ході досудового розслідування час, починаючи з 06 жовтня 2020 року, але не пізніше 26.11.2020, перебуваючи за вказаною вище адресою, за допомогою хімічних реакцій шляхом почергового змішування вказаних вище інгредієнтів, використовуючи спеціальні лабораторні предмети, а саме: шість скляних банок об`ємом 3 літри, сім банок об`ємом 1,5 літри, металевого саморобного фільтру з двигуном та гофрованою трубою довжиною приблизно 2 метри, дві прозорі полімерні лійки, металеву лійку, три металевих лабораторних штативи, три лабораторні магнітні мішалки, дві колби «Lab Expetr» об`ємом 10000 мл, три колби з кранами «Baro 3.3» об`ємом 2000 мл, лабораторну мірку об`ємом 3000 мл «Simax», лабораторну мірку «Simax» об`ємом 1000 мл., колбу, компресор синього кольору марки «Value», здійснили виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини PVP загальною вагою 10776,7694 грам.
Продовжуючи свій злочинний умисел щодо незаконного зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 разом зі співучасником злочину ОСОБА_6 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, почали зберігати вказану психотропну речовину в кімнатах житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 з метою збуту.
Протиправні злочинні дії ОСОБА_5 та його співучасника ОСОБА_6 , були припинені 26.11.2020 слідчим СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області (колишня назва СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області) ОСОБА_8 та прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , які на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2020 в період часу з 22 години 15 хвилин по 23 годину 17 хвилин, провели обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого в одній з кімнат у сумці, яку добровільно надав ОСОБА_6 , виявили та вилучили речовини масою 174,9007 грам та 79,4587 грам, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини склала 106,7699 грам та 43,2526 грам, а всього загальною масою 150,0225 грам. Також в ході обшуку на території домоволодіння було виявлено та вилучено: прозору полімерну посудину в середині з порошкоподібною речовиною невідомого походження вагою 220,3 грам, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 154,1659 грам; порошкоподібну речовину невідомого походження різних кольорів, 8 полімерних пакетів з порошкоподібною речовиною невідомого походження різних кольорів, 5 полімерних ємкостей з кристалічною речовиною невідомого походження, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в складі наданих на дослідження речовин складає 0,0607 грам, 15,0420 грам, 70,9462 грам, 67,8115 грам, 46,8155 грам, 82,5536 грам, 50,4977 грам, 106,9020 грам, 82,4749 грам, 44,8438 грам, 106,9196 грам, 92,1834 грам, 32,1107 грам, 273,4650 грам, 346,2021 грам; 3 скляних колби та 31 пластикову каністру в середині з рідинами коричневого кольору, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР, загальна маса РVР в складі наданих на дослідження рідин, складає: 9016,4676 грам; 13 скляних банок з нашаруванням речовини невідомого походження білого кольору, що містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в складі наданих на дослідження нашаруваннях порошкоподібної речовини, складає: 5,7333 грам, 0,8369 грам, 6,6771 грам, 6,2318 грам, 2,7894 грам, 1,7774 грам, 2,7264 грам, 3,6015 грам, 0,3026 грам, 1,7341 грам, 3,9037 грам, 0,07533 грам, 0,8952 грам, а всього, загальною масою 10776,7694 грам.
Згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса PVP в розмірі 10776,7694 грам відноситься до особливо великих розмірів.
Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою зі співучасником злочину ОСОБА_6 , всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, та зловживання ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, в особливо великих розмірах, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто, незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
27 листопада 2020 року ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (фактичний час затримання встановлений ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2020 - 26.11.2020 з 22 години 15 хвилин, тобто з моменту, коли він силою або через підкорення наказу був змушений залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою).
Також 27.11.2020 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а 26 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 27.11.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного м.Харкова від 28 листопада 2020 року у справі №639/7638/20 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, із визначенням застави у розмірі 600 (шістсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 261 200 (один мільйон двісті шістдесят одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.
Після завершення досудового розслідування обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні направлено для розгляду до Вовчанського районного суду Харківської області та ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 14.02.2022 у справі №617/570/21 стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 квітня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 992 400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Однак, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 та в останнє з 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022.
Водночас, згідно розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області за Машівським районним судом Полтавської області.
Згідно з положеннями статті 615 КПК України, прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до 12 червня 2022 року.

08 червня 2022 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області (справа №948/274/22, провадження № 1-і/948/9/22) задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 06 серпня 2022 року включно.

Станом на дату розгляду відповідного клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України, до Машівського районного суду Полтавської області фактично не були передані.
За даними наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 (в редакції наказу від 31.05.2022 №104) Вовчанська територіальна громада Чугуївського району Харківської області входить до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 27 травня 2022 року.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
Відповідно до положень частини першої статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Запобіжні заходи це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування.
Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частини перша статті 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).
Відповідно до норм статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Про фундаментальність права на свободу та особисту недоторканність свідчить також факт його закріплення у більшості міжнародних правових актів. Зокрема, у Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9), у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року вказано, що ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9).
Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).
Європейським судом 15.12.2016 прийнято рішення "Ігнатов проти України" (заява N 40583/15), де констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідає вимогі "законності"; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п. 1 ст. 5 Конвенції.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вирішуючи питання за клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що останній є громадянином України, із неповною вищою освітою, не одружений, раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України, одне з яких віднесено, згідно статті 12 КК України, до особливо тяжких злочинів, тоді як санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Також судом враховано доведеність прокурором існування на даний час заявлених ним під час обрання запобіжного заходу ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України (зокрема, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України).
Проте, з огляду на введення воєнного стану в Україні, тимчасову окупацію та продовження бойових дій у Вовчанському районі Харківської області, мінімізується існування ризику визначеного пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме, вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, деякі з яких за словами прокурора перебувають на непідконтрольній Україні території та з ними немає зв`язку, а інші мешкають у місті Харків. Між тим, можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання його батьків у Хмельницькій області, нівелює ризик впливу на свідків зі сторони обвинуваченого.
Разом з тим, оскільки матеріали кримінального провадження перебувають у Вовчанському районному суді Харківської області та не були передані до Машівського районного суду Полтавської області, Вовчанський район Харківської області є наразі тимчасово окупованою територією, а тому з 24.02.2022 жодного разу кримінальне провадження не слухалося по суті судом через відсутність матеріалів кримінального провадження, що у свою чергу не свідчить на користь гарантування прав обвинуваченого, який тримається під вартою.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відтак, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених статтею 194 КПК України, на даній стадії судового розгляду, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків, запобігаючи виникненню ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а тому суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись статтями 8, 176-179, 181, 183, 194, 202, 315, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001769 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.2 ст.311, ч.3 ст.307 КК України задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 18 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби, та зобов`язати ОСОБА_5 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

- утриматись від спілкування зі свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 06 вересня 2022 року включно.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Попередити ОСОБА_5 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме, відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, негайно поставити обвинуваченого на облік, як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, і повідомити про це Машівський районний суд Полтавської області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Зобов`язати працівника органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю, під розпис роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Копію ухвали негайно направити обвинуваченому, його захиснику та прокурору, а також до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 11 липня 2022 року

Суддя ОСОБА_1