Справа № 634/950/21
Провадження № 1-кп/529/159/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря c/з ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000285 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого
-14.05.2021 вироком Кегичівського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік; ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 13.04.2022 звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:
Відповідно до обвинувального акта, 21.03.2021 близько 00:30 хв. ОСОБА_4 реалізуючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, умисно, протиправно, з метою скоєння злочину, шляхом проникнення через паркан на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснив крадіжку зі сховища розташованого біля житлового будинку б/в металевих лещат вартістю 400 грн., висотою б/в дві металеві сокири вартістю по 300 грн., б/в металевий лом довжиною 128 см, вартістю 120 грн. Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та скористався викраденим на власний розсуд, а саме: помістив викрадене майно в сумку, та відніс його до свого будинку, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальний збиток у розмірі 1120 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в сховище.

В ході перебування кримінального провадження в суді між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 укладена угода про визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, вказано, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість у таємному викраденні чужого майна, поєднане з проникненням в сховище.

Також в угоді зазначене узгоджене прокурором і ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, із звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України. Також сторони угоди погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідками її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили затвердити угоду, обвинувачений вказав, що наслідки її укладення та невиконання йому зрозумілі.
В той же час в матеріалах справи є заява потерпілого ОСОБА_6 про проведення судового засідання у його відсутність, відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого та згода останнього на укладення угоди.
Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши сторін угоди перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо тяжких злочинів. При цьому укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором укладена щодо вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого завдана шкода потерпілому ОСОБА_6 , який надав свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.
Також встановлено, що ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 13.04.2022 ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 01.04.2021, у зв`язку із закінченням іспитового строку
Таким чином суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 376, 468, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03.10.2022 між прокурором Сахновщинського відділу Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000285 від 11.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
Речові докази: б/в металеві сокири, довжина леза 11 смт., ширина 13 см; б/в металевий лом довжиною 128 см; б/в слюсарні металеві лещата висотою губок 15 мм., шириною в бік 60 м., з максимальним розкриттям 100 мм. з невеликою наковальною, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_6 як власнику.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області засудженим, його захисником з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1