Справа № 456/232/22
Провадження № 1-кп/456/206/2022
УХВАЛА

судового засідання

19 квітня 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду перебуває зазначена кримінальна справа.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, що підтверджує встановлений діагноз: туберкульоз обох легень.
Тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання у будинку АДРЕСА_1 у нього незадовільний стан здоров`я, тому вважає, що застосування домашнього арешту буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, та просить таке задовольнити.
Прокурор заперечила щодо задоволення даного клопотання, пославшись на те, що таке є безпідставним, просила залишити без змін запобіжний захід застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку суду, обставини кримінального провадження з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, які були підставою обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Що стосується посилання сторони захисту, на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлення йому діагнозу туберкульоз обох легень, то суд зазначає наступне.
Згідно відповіді Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України» у Львівській області від 07.04.2022 № 407-Ф/ЛВ -22-вих наданої на адвокатський запит вбачається, що згідно медичної документації ув`язненому ОСОБА_4 01.04.2022 після проведених додаткових лабораторно -інструментальних методів обстежень, лікарем -фтизіатром амбулаторно -поліклінічного відділення Львівської багатопрофільної лікарні №19 встановлено діагноз: Вперше діагностований туберкульоз(01.04.2022) обох легень(дисемінований) МБТ+МГ+ріф-, Д-, кат.2(2022). На теперішній час стан здоров`я ув`язненого ОСОБА_4 задовільний. З приводу даного захворювання ОСОБА_4 отримує амбулаторне лікування та дієтичне харчування стаціонарно згідно призначення лікаря фтизіатра.
Порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту, регламентований спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (далі Порядку). Відповідно до п.2.8. Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я. Отже, при потребі ОСОБА_4 планового медичного втручання, за не можливості проведення його в установі попереднього ув`язнення, воно може бути проведено у закладах охорони здоров`я з дотриманням правил, передбаченим зазначеним Порядком і повідомленням про це суд.
Суд звертає увагу на те, що на даному етапі в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, як і відсутні відомості щодо проведення комісійного огляду ОСОБА_4 відповідними фахівцями в галузі медицини ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» з наданням висновків фахівцями на підставі наявної в установі медичної документації щодо неможливості за станом здоров`я подальшого перебування обвинуваченого в даній установі.
Суд враховує доводи сторони захисту, що незадовільний стан здоров`я має значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу. Разом з тим зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку. В даному випадку суд приймає до уваги, що будь-яких доказів (висновків експертів тощо), які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_4 за станом здоров`я в умовах тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», стороною захисту не надано.
Навпаки, згідно вищевказаного листа Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України» у Львівській області від ОСОБА_4 отримує амбулаторне лікування, на теперішній час стан його здоров`я задовільний.
Тобто, у вказаному повідомлені відсутні дані про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.
У підпункті 1 пункту 3 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.
У підпункті 1 пункту 4 розділу І вказаних вище Правил, серед іншого, зазначено, що ув`язнені і засуджені мають право:на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за винятком обмежень, передбачених законодавством;за висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби або їх аналоги, призначені для проходження курсу лікування, та медичні вироби, а також купувати їх за безготівковим розрахунком;купувати протягом місяця за безготівковим розрахунком продукти харчування і предмети першої потреби, письмове приладдя, газети і книги через торговельну мережу на замовлення на суму та у кількості, що передбачені Законом України «Про попереднє ув`язнення», КВК та цими Правилами.
Пунктами 3 та 4 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами), встановлено, що: медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством; у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, вторинна (спеціалізована) та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.
Вказані норми права дають підстави вважати, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є можливість реалізувати своє право на охорону здоров`я та отримати адекватну медичну допомогу за місцем ув`язнення.
На підставі вищенаведеного, суд відхиляє клопотання захисника обвинуваченого про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на даний час ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1