справа № 165/322/22
провадження №1-кп/165/269/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 квітня 2022 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_4 відомості (пароль) для входу в її акаунт в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Monobank», діючи з прямим умислом 07 січня 2022 року, близько 11 години 28 хвилин несанкціоновано втрутився в роботу вищевказаної автоматизованої системи, а саме - використовуючи мобільний телефон, змінив в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Monobank» номер мобільного телефону ОСОБА_4 НОМЕР_1 , який був логіном входу в обліковий запис, на номер власного мобільного телефону НОМЕР_2 , чим здійснив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до блокування інформації, у вигляді позбавлення можливості потерпілої здійснювати вхід у вищевказаний акаунт та користуватись ним, а також витоку, підробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, внаслідок чого ОСОБА_4 втратила можливість отримувати інформацію про стан власного банківського рахунку, а дану інформацію отримав ОСОБА_5 , якому вона не була адресована та від імені потерпілої, оформив кредити у фінансових установах ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Алекскредит», в результаті чого, на банківський рахунок потерпілої № НОМЕР_3 07.01.2022 було нараховано 3000 гривень, 08.01.2022 було нараховано 3000 гривень, котрі ОСОБА_5 вказаним фінансовим установам повернуто в терміни передбачені договорами, таким чином підробив інформацію про належного користувача облікового запису.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України - несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки, блокування інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації.
Також, 07 січня 2022 року, близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Monobank», що належить ОСОБА_4 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_4 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 07 січня 2022 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 500 грн. у фінансовій установі ТОВ «Мілоан»надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_5 використав конфіденційну інформацію про потерпілу, а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_4 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 видані на ім`я потерпілої.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 182 КК України незаконне використання, поширення конфіденційної інформації про особу.
Окрім цього, 08 січня 2022 року ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон, із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який є фінансовим номером (логіном входу) в обліковий запис в автоматизованій системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Monobank», що належить ОСОБА_4 , на якому зберігались її персональні дані, з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_4 та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, отримавши та незаконно зберігаючи вказану конфіденційну інформацію відносно ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, здійснив виконання функції «Banking ID» під час оформлення 08.01.2022 онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 3000 грн. у фінансовій установі ТОВ «Алекскредит»надав згоду на обробку персональних даних та передачу і отримання інформації до/з БКІ, таким чином без дозволу та відома ОСОБА_5 використав конфіденційну інформацію про ОСОБА_4 , а саме паспорт громадянина України № НОМЕР_4 та реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 видані на ім`я потерпілої.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 182 КК України- незаконне використання, поширення конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно.
У судовому засіданні ОСОБА_6 подала до суду угоду про примирення, укладену 27.04.2022 між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 . Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що викладені у повідомленні про підозру, беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри.
Сторонами узгоджено, покарання, яке буде призначено ОСОБА_5 :
-за ч.1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;
-за ч. 1 ст. 182 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців;
-за ч. 2 ст. 182 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю визначеною судом, не вчинить нового злочину і виконає покладені судом на нього обов`язки.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується визнав повністю, просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою ОСОБА_4 27.04.2022 угоду про примирення. Наслідки затвердження даної угоди йому зрозумілі.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 27.04.2022 угоду про примирення. Наслідки затвердження даної угоди їй зрозумілі.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання сторін щодо затвердження угоди про примирення між ними, оскільки угода відповідає вимогам ст.471 КПК України, укладена добровільно, тому клопотання щодо її затвердження підлягає до задоволення.
Враховуючи, що угода про примирення від 27.04.2022 була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання.
За правилами абз.2 ч.3 ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися інші відомості, передбачені ст. 374 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 471, 475, 476 КПК України, суд,
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 27 квітня 2022 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
-за ч. 1 ст. 182 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
-за ч. 2 ст. 182 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно з ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: сім-картку мобільного оператора «Київстар НОМЕР_2 » знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий підпис ОСОБА_7