Провадження № 11-сс/4823/84/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дударків Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого директором ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_6 в строк до 02.03.2022 року наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризиків, зазначених у клопотанні, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та з урахуванням наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, тому застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, може запобігти вказаному ризику.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_8 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити нову, якою відмовити в обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .. Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, так як висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Зазначає, що з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді не було підстав робити висновок про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Стосовно обґрунтованості повідомлення про підозру звертає увагу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2021 року, відповідно до якого договір № 43 від 21.01.2021 року, укладений між ДП Новгород-Сіверське лісове господарство в особі директора ОСОБА_9 та ПП Новгород-Сіверські аграрні інвестиції в особі директора ОСОБА_6 визнано як такий, що укладений відповідно до норм чинного законодавства. Наголошує на необґрунтованості ризиків, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні про застосування запобіжного заходу, а саме, клопотання не містить жодного обґрунтованого письмового доказу на підтвердження існування хоча б одного ризику згідно ч. 1 ст. 177 КПК України. Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, працевлаштований, має постійне місце мешкання, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

До початку розгляду справи від прокурора ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 406 КПК України. Проти задоволення вказаної апеляційної скарги заперечувала.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

30 грудня 2021 року гр. ОСОБА_6 органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. (а.п. 99-106).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності наданих йому доказів дійшов правильних висновків про доведеність стороною обвинувачення причетності підозрюваного ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавленні волі на строк до 2 років.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обираючи більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, він офіційно працевлаштований, є депутатом органу місцевого самоврядування, позитивну характеристику як громадського діяча, одружений, має на утриманні малолітню дитину, його сім`я проживає в м. Конотопі Сумської області, а він мешкає в орендованій квартирі в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, і прийшов до висновку, що прокурором не надано доказів щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, водночас, погоджуючись з доводами прокурора про те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою надання показань на свою користь, штучно створюючи докази своєї невинуватості.

Посилання сторони захисту на те, що у слідчого судді не було підстав робити висновок про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

Згідно п.3 ч.1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.

Слід відмітити, що вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

Особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст. 276 КПК України). Якщо про підозру повідомляється особа в разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого також уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК України встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України).

Колегія суддів вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 відповідає приписам наведених вище положень Кримінального процесуального законодавства.

З системного аналізу правової позиції ЄСПЛ (справа «Ферарі-Браво проти Італії») щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, вбачається, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

Отже, надання слідчим суддею оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішувати питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті. При цьому, докази, на яких ґрунтується підозра, повинні бути отримані органом досудового розслідування в порядку та у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, та містити відомості, які могли б переконати стороннього спостерігача в тому, що ця особа має відношення до вчиненого кримінального правопорушення

Водночас, слідчий суддя повинен перевірити, чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри.

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість клопотання слідчого, а також покликання на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.196 КПК України є надуманими та не приймаються до уваги, адже під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Твердження захисника про те, що прокурором, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, безпідставні, адже судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги адвоката висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі не спростовують, а тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Вимоги ч.4 ст. 194 КПК України наділяють слідчого суддю можливістю застосувати інший запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні.

Слідчий суддя у відповідності із вимогами ст. 132, 179, 183, 194 КПК України, з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 наявності зазначеного вище ризику, але враховуючи недоведеність обставини недостатності застосування альтернативного запобіжного заходу для запобігання встановленого ризику, цілком обґрунтовано обрав відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням певних обов`язків, що, на думку колегії суддів, відповідає меті досягнення дієвості цього провадження та здатний убезпечити настання встановленого ризику.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляційної скарги.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст.404, 405, 406, 407,422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4