Справа № 404/2089/22
Номер провадження 1-кс/404/1225/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого третього відділу ТУ ДБР у місті Миколаєві на закриття кримінального провадження 0000054 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з вимогою скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР у місті Миколаєві (з дислокацією в місті Кропивницькому) ОСОБА_4 від 31 березня 2021 року, якою було закрито кримінальне провадження 0000054 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні скаржник вимоги підтримав. В обґрунтування вказав, що протягом шести років слідчі дії не проводили, не встановили винних у катуванні, не притягнули до кримінальної відповідальності.

Прокурор і слідчий не з`явились, матеріалів кримінального провадження не подали.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню 0000054 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України. Приводом для розслідування стала подана ОСОБА_3 заява від 18.08.2016 року до Олександрійської місцевої прокуратури про перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронного органу, пов`язаного зі спричиненням йому тілесних ушкоджень та незаконного утримання в приміщенні Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. За змістом заяви ОСОБА_3 : 10.08.2016 року об 9.00 год. працівники Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області доставили його до приміщення відділу поліції за адресою: Кіровоградська область місто Олександрія, вулиця 6-Грудня, 49, де він утримувався без складання протоколу про затримання та до нього було застосовано фізичне насильство, в наслідок чого ОСОБА_3 обмовив себе та зізнався у вчиненні умисних вбивств.

Крім того, 08.06.2017 року прокуратурою Кіровоградської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено та зареєстровано відомості в кримінальному провадженні 00130, за фактом перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, що супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями, за відсутності ознак катування у відношенні ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. За версією скаржника, починаючи з 10.06.2016 року та протягом досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001700 від 07.07.2016 року, працівниками поліції Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області чинився психологічний та фізичний тиск на підозрюваного ОСОБА_3

09.06.2017 року матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню 0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та 00130 від 08.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України об`єднані в одне провадження 0000054.

31 березня 2021 року, за результатами проведеного досудового розслідування слідчий третього відділу ТУ ДБР у місті Миколаєві виніс постанову про закриття кримінального провадження 0000054 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб .

Основним засобам збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Під час проведення досудового розслідування слідчий допитав потерпілого ОСОБА_3 , який повідомив, що:

10 серпня 2016 року, близько 9 години за ОПТУ № 17, мікрорайон «Кірова» м. Олександрія його затримували десять чоловіків у цивільному одязі. Повалили на землю, одягли на руки наручники, о 9 годині 30 хвилин привезли до Олександрійського ВП ГУНП в Kipoвoгрaдcькiй області, провели на другий поверх за металеві двері з написом «карний розшук», по нумерації третій кабінет. Там 10 працівників поліції його били, від чого він втратив свідомість. Потім перевели до сусідньої будівлі, розташованої поруч з Олександрійським ВП, де на другому поверсі в спортзалі до нього застосували динамо-машину, дроти від якої приєднали до його пальців та пахових частин тіла. Згодом били гумовими кийком по п`ятах ніг, одягали на голову протигаз, підвішували на палиці під руки, які в той час були зав`язані наручниками під ногами. Працівники поліції вимагали зізнатись у вчиненні вбивств чотирьох осіб. Катування тривало п`ять діб, у тому числі в підвалі Олександрійського ВП. Внаслідок застосування тортур до нього з боку працівників поліції він підписав декілька документів, які йому на підпис надали працівники поліції. Його катування продовжувалось до 16.08.2016 року, внаслідок чого він знаходячись у кабінетах карного розшуку Олександрійського ВП чи 14, чи 15 серпня 2016 року власноруч намагався порізати собі вени на руках та шиї. 17 серпня 2016 року його возили на судово-медичну експертизу, та виявили тілесні ушкодження на ногах та руках. З 16 серпня утримувався в камері ІТТ при Олександрійському ВП. Після проведення експертизи з 17.08.2016 року тортури у відношенні нього продовжились. Він кричав, це могли чути інші арештовані, крім того 20.08.2016 року йому викликали швидку допомогу, у зв`язку з його побиттям. У приміщенні слідчого кабінету ОСОБА_5 ВП повинна бути його кров, а саме в передостанньому та останньому кабінеті. Усіх осіб, які застосовували до нього фізичну силу він зможе впізнати. Катування могла чути і бачити прибиральниця

Олександрійського ВП. 20.08.2016 року його вивезли до слідчого ізолятору міста Кіровограда, після чого катування припинили.

Допитані в якості свідків працівники правоохоронного органу : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , повідомили, що вони особисто не застосовували, не бачили та не знають від інших осіб про застосування до затриманого на той час ОСОБА_3 , незаконних методів розслідування. Затриманий мав адвоката, але не подавав скарг, не заявляв про порушення його прав. У нього було почервоніння губ та шкіри на шиї. ОСОБА_3 відмовився повідомити обставини вказаних тілесних ушкоджень. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_3 продуктів харчування, алкогольних напоїв, наркотичних засобів для того щоб він надав визнавальні покази, оскільки такі покази не мають значення при доказуванні в суді. 10.08.2016 року, приблизно о 15 годині, до приміщення Олександрійського ВП прибув гр. ОСОБА_17 , про що зробили запис до журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Олександрійського ВП. ОСОБА_17 знаходився у відділі карного розшуку до 17 години 50 хвилин і залишив приміщення Олександрійського ВП, про що внесли запис до журналу обліку. Від підпису в журналі ОСОБА_17 відмовився з невідомих причин, скарг або претензій до працівників поліції до цього не виказував. Після 10.08.2016 року, ОСОБА_17 у приміщенні Олександрійського ВП не бачили. 16.08.2016 року, о 08 години 45 хвилин, працівники карного розшуку ГУНП в Кіровоградській області знову доставили ОСОБА_17 до приміщення Олександрійського ВП, де він пробув у слідчого до 10 години 10 хвилин, після чого покинув приміщення Олександрійського ВП, що також було зафіксовано у журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Олександрійського ВП. Від підпису у журналі відвідувачів ОСОБА_17 знову відмовився з невідомих йому причин, однак ніяких скарг або претензій до працівників поліції до цього не виказував. 16.08.2016 року, біля 23 години 45 хвилин, ОСОБА_17 був поміщений до ізолятору при Олександрійському ВП ГУНП в Кіровоградській області, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 16.08.2016 року про обрання ОСОБА_17 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Допитані в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 повідомили, що 20.08.2016 року, о 20 годині 38 хвилин, в приміщенні Олександрійського ВП ГУНП обстежили і надали медичну допомогу арештованому ОСОБА_3 , який скаржився на головний та зубний біль та біль в області обличчя справа пояснюючи причину болю, може бути його нещодавня бійка з особами, що разом з ним утримуються в камері. При зовнішньому огляді тіла ОСОБА_3 на обличчі було виявлено набряк болісний при дотику на рівні скулової дуги навколо очкової ділянки з права. При надавлюванні на козилок вушної раковини з права та ліва незначний біль зі слів хворого. При огляді ротової порожнини признаки хронічного карієсу. Інших тілесних ушкоджень видно не було. Особі надана медична допомога, стан хворого покращився, був залишений в ізоляторі, про що були зробдені записи в журналі ізолятора про надання допомоги арештованому ОСОБА_3 .

Допитані в якості свідків прибиральниці службових приміщень Олександрійського ВП ГУ НП в області ОСОБА_20 , ОСОБА_21 показали що в серпні 2016 року вони сліди крові в приміщеннях Олександрійського відділу поліції не бачили і їх не прибирали. З ОСОБА_3 вони не знайомі і не зустрічались.

По результатам проведеного службового розслідування за фактами, викладеними у постанові прокуратури Кіровоградської області з приводу заяв ОСОБА_3 про неправомірні дії працівників Олександрійського відділу поліції ГУНП В Кіровоградській області від 29.09.2016, проведеного комісією ГУНП в Кіровоградській області - факти в частині дій працівників поліції Олександрійського ВП ГУНП в області вважати такими, що не знайшли свого документального підтвердження.

Згідно висновку про результати службового розслідування за фактами, викладеними у заявах ОСОБА_3 про неправомірні дії працівників поліції під час проведення слідчих (розшукових) дій відносно нього від 11.09.2018, проведеного комісією ГУНП в Кіровоградській області факти в частині дій працівників кримінальної поліції вважати такими, що не знайшли свого документального підтвердження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 78 від 12.03.2018 року усі тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час судово-медичного обстеження (огляду) 17.08.2016 року, доступні для спричинення власноруч; а тілесні ушкодження у вигляді саден шиї та саден лівого передпліччя характерні для спричинення їх власноруч, самоушкодження, на що вказує їх локалізація, паралельність, поверхневий характер. Рубці правого передпліччя являються наслідком загоєння ран також характерних для самоушкодження. Побої та мордування, а саме «застосування динамомашини», удари гумовими кийками по п`ятам, одягання протигазу, «підвішування на палиці під руки , які в той час зв`язані наручниками під ногами» зазначені ОСОБА_3 під час його допиту 21.09.2016 року як такі що спричинялися співробітниками поліції, якщо вони дійсно мали місце, не залишили після себе ніяких об`єктивних слідів та не можуть бути оцінені за ступенем тяжкості.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

На виконання вимог частини 1 статті 92 КПК України, слідчий зібрав усі можливі, процесуально зафіксовані, перевірені та оцінені докази, перерахованих у статті 91 КПК України.

Відповідно до записів журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених осіб Олександрійського ВП ГУНП за 10-16.08.2016 року ОСОБА_3 10.08.2016 року прибув до приміщення Олександрійського ВП ГУНП о 15:00 годині, залишив приміщення відділу поліції о 17 годні 50 хвилин, відмовившись ставити свій підпис в журналі та робити запис про відсутність, або наявність будь-яких претензій до працівників поліції. Також ОСОБА_3 16.08.2016 року прибув до приміщення Олександрійського ВП ГУНП о 08:45 годині, залишив приміщення відділу поліції о 10 годні 10 хвилин, відмовившись ставити свій підпис в журналі та робити запис про відсутність, або наявність будь-яких претензій до працівників поліції.

Згідно відомостей книги обліку осіб, що тримаються в ІТТ за 16.08.2016 року мається запис про поміщення до ІТТ при Олександрійському ВП ГУНП в області ОСОБА_3 о 23 годині 35 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду.

Відповідно до записів книги заяв звільнених з ІТТ, конвойованих до СІЗО м. Кіровоград, обмінних пунктів, чи мають вони претензії, у тому числі в частині застосування до них заходів фізичного впливу за 22.08.2016 року мається запис о 18 годині 50 хвилин про те, що ОСОБА_3 жалоб не має та стоїть підпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, дослідження речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Дійсно, за результатами проведеного досудового слідства у кримінальному провадженні 0000054 не встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях службових осіб Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області та ГУ НП в Кіровоградській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 365 КК України. Обставини викладенні у заявах ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження. Ознак перевищення службових повноважень працівниками Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області та ГУ НП в Кіровоградській області у відношенні ОСОБА_3 не знайшли свого об`єктивного підтвердження у ході проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження та спростовуються належно зібраними, допустимими і достовірними доказами, які у сукупності не суперечать один одному.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Частиною 2 статті 365 КК України встановлено кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується трьома обов`язковими ознаками: 1) діянням, яке: а) полягає тільки в активній поведінці - діях; б) зумовлено службовим становищем винного і пов`язане з його владними чи службовими повноваженнями; в) явно виходять за межі цих повноважень; 2) наслідками, що виявляються в істотній шкоді чи тяжких наслідках правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб або державним чи громадським інтересам; 3) причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Відповідальність за ст. 365 КК настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її службовими (владними) повноваженнями.

Характерною ознакою об`єктивної сторони перевищення влади є також і те, що при вчиненні цього злочину винний хоча і здійснює ті чи інші службові діяння, проте вони не тільки не входять до його компетенції, а, навпаки, явно (очевидно, безперечно) виходять за межі наданих суб`єкту прав і повноважень.

Перевищення влади за ч. 2 ст. 365 КК належить до злочинів із матеріальним складом і визнається закінченим при заподіянні наслідків у вигляді істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб або державним чи громадським інтересам.

Суб`єктивна сторона перевищення влади характеризується умисною або змішаною формою вини.

Насильство при перевищенні влади може бути фізичним, так і психічним (погроза насильством).

Таким чином, будь-яких фактів незаконного утримання гр. ОСОБА_3 у приміщенні Олександрійського ВП ГУ НП в Кіровоградській області без оформлення відповідних документів, умисного спричинення особі тілесних ушкоджень або спричинення шкоди його здоров`ю, застосування до особи фізичної сили досудовим розслідуванням дійсного кримінального провадження не встановлено, факти викладені у заявах ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. На підставі ч. 3 названої статті, постанова приймається слідчим, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР відбулася, була результатом вчиненого особою діяння, яка сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину, або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, яка кореспондується з ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого. Таким чином, слідчий правомірно визначив перелік слідчих дій, проведення яких забезпечило з`ясування відсутності складу злочину.

Слідчий зібрав достатні об`єктивні данні та виніс остаточну законну і обґрунтовану постанову відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На виконання вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Глава 19 КПК України визначають форму та регламентує порядок проведення досудового слідства. Разом з цим необхідно зауважити, що не встановлюється переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування для його закінчення. Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, самостійно визначає обсяг перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Таким чином слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Сумніви скаржника про поверховість та неповноту проведеного розслідування є непідтвердженим суб`єктивним припущенням, тому до уваги не приймаються. Висловлені ним судження мають узагальнену характеристику, суперечать правозастосуванню ст. 6 Конвенції, зокрема принципу юридичної визначеності, оскільки клопотання та зауваження ОСОБА_3 не будуть мати конструктивного результату,- не буде здобуто нових доказів.

Протягом семи років ОСОБА_3 постійно спілкується з особами яких утримують в слідчому ізоляторі, зокрема з міста Олександрія, у зв`язку із цим чітко сформував загальне уявлення про план будівлі, кабінетів, назв табличок в тому числі ІТТ та відділку поліції. Деталізація повідомлених ним відомостей не є переконливим або визначальним фактором, оскільки приміщення відділення поліції є загальнодоступним, публічним місцем в якому раніше бував і ОСОБА_3 . Жоден доказ не має наперед встановленої сили ч. 2 ст. 94 КПК України, тому обізнаність ОСОБА_3 нічого не підтверджує.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тривалий час відстоює власну правову позицію захисту, тому достовірність впізнання з його участю викликає розумний сумнів. З цих підстав слідчий правильно обмежився тим, що не пред`являв ОСОБА_3 для впізнання начальників, заступників та працівників поліції, а також начальника та працівників ізолятора тимчасового тримання, оскільки відомості про їх прізвища, посади та зображення постійно розміщені в мережах з загальним доступом.

Обшук та огляд проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення. (ст. ст. 234, 237 КПК України) Минуло сім років, сліди не збереглись, таким чином мету зазначених слідчих дії досягнуто неможливо. З огляду на вказане, нерозумним стане скасування постанови тільки для проведення оглядів приміщень.

Не існує потреб для допиту інших осіб з числа можливих очевидців чи працівників правоохоронного органу, оскільки зібрані покази свідків достовірні, між ними відсутні протиріччя, мають правдивий зміст, а тому вони будуть тільки повторюватись, незалежно від того, кого допитають.

Окрему увагу та проведення правової оцінку заслуговує висловлений у категоричній формі висновок судово-медичного експерта № 78 від 12.03.2018 року, за умовами якого усі виявлені ушкодження та тілі ОСОБА_3 під час судово-медичного обстеження доступні для спричинення власноруч; а тілесні ушкодження у вигляді саден шиї та саден лівого передпліччя характерні для спричинення їх власноруч, самоушкодження, на що вказує їх локалізація, паралельність, поверхневий характер. Рубці правого передпліччя являються наслідком загоєння ран також характерних для самоушкодження. Таким чином здобутий доказ, який спростовує неправдиві покази ОСОБА_3 про заподіяння йому працівниками правоохоронного органу тілесних ушкоджень. Тобто відсутня об`єктивна сторона та кваліфікуючі ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. У працівників поліції не було мотивів отримувати від ОСОБА_3 визнавальні покази, тому що вони не будуть використані в суді. За таких умов очевидні та неправдивих покази ОСОБА_3 , що єдиним мотивом незаконного утримання та заподіяння йому тілесних ушкоджень стали, начебто вимоги про визнавальні покази.

Суб`єктивна сторона ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України характеризується прямим умислом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Через відсутність мотиву, не існує складового елементу прямого умислу, тому відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 126 та ч. 2 ст. 365 КК України.

Побої та мордування, застосування «динамомашини», удари гумовими кийками по п`ятам, одягання протигазу, «підвішування на палиці під руки, які в той час зв`язані наручниками під ногами» зазначені ОСОБА_3 під час його допиту від 21.09.2016 року як такі що начебто спричиняли працівники поліції, не залишили об`єктивного підтвердження, - відсутня об`єктивна сторона та кваліфікуючі ознаки складу злочину.

Дослідивши надані сторонами матеріали обґрунтовано вважаю, що слідчий під час проведення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 223 КПК України вжив необхідні дії спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, дослідив та перевірив обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Доцільності проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій не вбачається, оскільки вони не здатні вплинути на наявні результати провадження. Не існує правової необхідності проводити інші процесуальні дії чи приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні.

Відсутність ознак винної поведінки виключає у майбутньому пред`явлення підозри чи направлення обвинувального акту до суду, тому слідчий прийняв правильне процесуальне рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження , як єдиний законний спосіб завершення цього досудового розслідування.

Схожий висновок містить постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18).

Наведене дає підстави обґрунтовано стверджувати, що слідчий при розслідуванні обставин цього кримінального провадження у цілому виконав вимоги щодо забезпечення всебічності та повноти дослідження. Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а висновок про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а у скарзі не наведено достатніх даних, які безумовно свідчать про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставами для скасування прийнятого остаточного процесуального рішення.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги (п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимоги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого третього відділу ТУ ДБР у місті Миколаєві на закриття кримінального провадження 0000054 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1