Справа № 214/3242/21
1-кп/214/349/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене 21 лютого 2021 року до ЄРДР під №0000196, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 20 квітня 2021 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, знаходячись у під`їзді №2 будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс удари рукою в область обличчя та тіла ОСОБА_6 , чим спричинив останньому фізичного болю та відкрито викрав з кишені куртки ОСОБА_6 належне останньому майно, а саме мобільний телефон марки «ZTE Blade L210 1/32 GB» вартістю 1 336,68 грн. та грошові кошти в сумі 3 400 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4 736,68 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

У кримінальному провадженні 18 жовтня 2022 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а з боку потерпілого була надана письмова згода на укладення такої угоди, з умовами якої він ознайомлений.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Прокурор уважала, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просила постановити вирок за укладеною угодою.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що проти укладення угоди про визнання винуватості, з умовами якої він ознайомлений, не заперечує.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Його захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами угоди ознайомлений.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню обвинуваченому у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, починаючи з моменту його фактичного затримання 13 квітня 2021 року і до 18 жовтня 2022 року включно.

Обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, починаючи з моменту його фактичного затримання 13 квітня 2021 року і до 18 жовтня 2022 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.
Після набрання вироком законної сили, речові докази DVD-R диск із відеозаписом з камер спостереження магазину «Халва» ТЦ «95-й квартал» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .