Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/399/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0002527 заапеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2022 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, має не повну середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 31.07.2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 09.12.2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 04.02.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186, 69, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 15.08.2017 року.
засуджений за ч. 2 ст. 121 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Строк відбування покарання обраховується з 17.04.2020.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, без постійного місця проживання, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , є особою, що не має судимості,
засуджений за ч. 2 ст. 121 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Строк відбування покарання обраховується з 17.04.2020.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

12.04.2020 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_9 знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_12 з приводу того, що на думку ОСОБА_9 , ОСОБА_12 винен 200 грн. власнику вказаної квартири ОСОБА_13 .
В ході конфлікту у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно ОСОБА_9 наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_12 , який у той час сидів на ліжку у кімнаті, від вказаного удару потерпілий упав на ліжко на правий бік, а ОСОБА_9 підняв його та наніс йому декілька ляпасів по обличчю. Після чого, ОСОБА_9 стягнув ОСОБА_12 з ліжка на підлогу та наніс удар ногою в область обличчя з права.
Через деякий час до вказаної квартири зайшов ОСОБА_10 , який запитав, за що ОСОБА_9 . б`є ОСОБА_12 , на що він відповів, що за викрадені гроші.
В цей час у ОСОБА_10 з ОСОБА_9 виник спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 почали наносити потерпілому ОСОБА_12 багаточисельні удари кулаками рук та ногами в область голови потерпілого внаслідок чого, останній втратив свідомість.
В результаті даних дій спричинили ОСОБА_12 , згідно висновку експерта №395 від 14.05.2020 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку правої і лівої лобних доль, правої тім`яної долі, крововилив в м`які тканини голови скроневої і тім`яної ділянок, синців обох повік правого і лівого ока, садна носа. Тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми має ознаку тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення. Смерть гр. ОСОБА_12 наступила в результаті черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, що ускладнилось вдавленням головного мозку.
В подальшому, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 залишили приміщення квартири.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту надавали пояснення під тиском працівників поліції в частині нанесення ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 кількості тілесних ушкоджень, а саме ОСОБА_9 наніс потерпілому два удари долонями рук в область голови та один удар в область тулубу, після чого покинув приміщення, а потерпілий залишився при свідомості та спілкувався зі свідком.
Також, пояснення свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_10 надані під час проведення слідчого експерименту відрізняються від їх пояснень надані в суді.
При цьому, на досудовому слідстві взагалі не ставилося експерту питання внаслідок чиїх саме ударів ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 потерпілому завдано тяжких тілесних ушкоджень.
У зв`язку зі зміною пояснень свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_10 щодо нанесення ОСОБА_9 потерпілому тілесних ушкоджень, на думку обвинуваченого, до висновку експерта № 395/1 необхідно відноситися критично.
Також на думку обвинуваченого суд першої інстанції безпідставно відмовив в призначенні судово-медичної експертизи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий. Призначити по справі судово-медичну експертизу, поставивши наступні питання:
- Чи могли тілесні ушкодження вказані у висновку експерта №395 спричиненні ОСОБА_12 виникнути при обставинах вказаних у судовому засіданні свідком ОСОБА_16 ?

Чи могли тілесні ушкодження вказані у висновку експерта №395 спричиненні ОСОБА_12 виникнути при обставинах вказаних у судовому засіданні свідком ОСОБА_14 .?

Чи могли тілесні ушкодження вказані у висновку експерта №395 спричиненні ОСОБА_12 виникнути при обставинах вказаних у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_10 .?

Чи могли тілесні ушкодження вказані у висновку експерта №395 спричиненні ОСОБА_12 виникнути при обставинах вказаних у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_9 .?

Які із виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень могли виникнути в період часу з 20 год. 12.04.2020 р. до часу настання смерті? внаслідок чиїх саме ударів ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 було завдано тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 .?

ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 завдав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 .?

У зв`язку з чиїми діями (завданими ударами) ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 є причинно-наслідковий зв`язок із смертю потерпілого ОСОБА_12 .?

Надати експертам КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації матеріали кримінального провадження № 404/3179/20 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002527 від 14 квітня 2020 року, дозволивши ознайомитися з технічними записами судових засідань.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що свідок ОСОБА_14 в ході допиту в суді сказала, що показання, які вона надавала, як свідок та при проведенні слідчого експерименту 15.04.2020 р. у ході досудового розслідування були надані нею під тиском працівників поліції, а тому вона змінила свої показання вказавши, що ОСОБА_17 завдав потерпілому ОСОБА_12 одного удару долонею руки в область голови та одного удару в область тулуба.

Аналогічні свідчення в суді надав сам ОСОБА_9 вказавши, що з незначною силою завдав потерпілому ОСОБА_12 одного удару долонею руки в область голови та одного удару в область тулуба, а тому міг нанести тілесні ушкодження середньої тяжкості, а не тяжкі тілесні ушкодження.

Також, свідок ОСОБА_15 в ході допиту в суді вказав, що показання, які він надавав, як свідок та при проведенні слідчого експерименту 15.04.2020 р. у ході досудового розслідування були надані ним під тиском працівників поліції, тому змінив свої показання, які відрізняються від попередніх показів, щодо кількості та локалізації ударів які ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_12 .

Судово-медична експертиза №395/1 ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_15 ОСОБА_14 обвинуваченого ОСОБА_10 в протоколах проведення слідчого експерименту від 15.04.2020 року, обвинуваченого ОСОБА_9 в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 року, які значно відрізняються від показань, наданих ними в суді.

При цьому, на досудовому слідстві слідчим взагалі не ставилось експерту питання внаслідок чиїх саме ударів ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 було завдано тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких настала смерть потерпілого. У зв`язку з чим, не вирішене ключове питання, про чинно-наслідковий зв`язок між діями (нанесеними ударами) ОСОБА_9 чи ОСОБА_10 та смертю потерпілого.

А тому, враховуючи зміну показань свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , наявні недоліки у проведених експертизах до висновку експерта №395/1 необхідно віднестись критично, так як виникають вагомі сумніви у його об`єктивності та обґрунтованості.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2022 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10років.
Прийняти рішення щодо процесуальних витрат, а саме стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 витрати пов`язані із проведенням судової біологічної експертизи від 15.12.2020 №579 на суму 5726 гривень 09 копійок та судової біологічної експертизи від 24.11.2020 №577 на суму 6876 гривень 59 копійок.
В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2022 залишити без змін.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст. 121 КК України зазначається:
Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого, - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.
Апелянт вкказує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили умисний тяжкий злочин пов`язаний із заподіянням смерті іншій особі використовуючи при цьому нікчемний, дрібний привід, не надали відповідну медичну допомогу, а групою осіб наносили руками та ногами удари по тілу та спричинили комплекс тілесних ушкоджень, висновки суду першої інстанції про призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років є передчасними, через свою м`якість.
Вважає, що судом проігноровано вимоги рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004, де серед Іншого зазначено, що «окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права і передусім дискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати в справедливому відношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України».

Окремо слід зупинитися на особах обвинувачених, які офіційно не працють, не одружені, утриманців, хронічних хвороб не мають, ведуть антисоціальний спосіб життя, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності.
А тому, вважає, що призначене покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років не є достатнім для виправлення останніх.
Наряду з цим, при аналізі вказаного судового рішення виявлено невідповідність його вимогам п. 8 ч. 3 ст. 374 КПК України та п. 9 ч. 4 ст. 374 КПК України, що виражено в тому, що судом зазначено про відсутність процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Вказане рішення суперечить вимогам закону виходячи з наступного.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Разом з тим, вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України було долучено висновок експерта від 15.12.2020 №579 за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на проведення експертизи на загальну вартість 5726 гривень 09 копійок та висновок експерта від 24.11.2020 №577 за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на загальну вартість 6876 гривень 59 копійок.
Однак відсутність рішення стосовно процесуальних витрат є вагомою та окремою підставою для скасування рішення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив призначити новий розгляд матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив призначити експертизу та просив розмежувати тілесні ушкодження нанесеним його підзахисним та ОСОБА_10 , прокурора, який просив ухвалити новий вирок, заперечував проти задоволення апеляційних скарги обвинуваченого та його захисника, а також просив вирішити питання про стягнення процесуальних витрат, перевіривши матеріали кримінального провадження, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника і заперечували проти скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 визнав частково, не погодившись із кваліфікацією своїх дій та пояснив суду, що 12.04.2020 року в вечірній час він йшов з центру міста до себе додому.
Неподалік будинку побачив кількох осіб, які спілкувалися між собою. Підійшовши до них, спитав де проживає чоловік на ім`я « ОСОБА_18 ». Присутні повідомили можливу адресу та ОСОБА_10 , ОСОБА_15 ,, ОСОБА_14 , пішли до квартири.
Зайшовши до квартири, побачили двох осіб, з яких один нібито спав. ОСОБА_15 почав кричати до присутніх, про якісь гроші, що саме обвинувачений не знає.
ОСОБА_15 наніс 2-3 удари руками в голову потерпілого, скинув його на підлогу та наніс ще кілька ударів. Потерпілий встав та побіг в бік обвинувачених.
ОСОБА_9 наніс удар долонею в обличчя потерпілого та пнув його ногою.
Бачив, як ОСОБА_10 наніс кілька ударів руками та ногами потерпілому.
Після цього вийшов на вулицю і в квартиру не заходив.
Наступного дня ОСОБА_14 зайшла до нього додому та попросила піти з нею на квартиру та подивитися, що там.
Прийшовши до будинку, ОСОБА_14 пішла в квартиру, а він залишився чекати внизу. Не дочекавшись ОСОБА_14 , обвинувачений пішов додому.
Про смерть потерпілого дізнався дещо згодом.
Зазначає, що не міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, оскільки наносив не сильні удари і не багато.
Вважає, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому завдав ОСОБА_15 .

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 , вину визнав частково, не погодившись із кваліфікацією своїх дій та пояснив суду, що 12.04.2020 року він перебував в районі «Ковалівка» в м. Кропивницький де побачив знайомого ОСОБА_15 , що перебував з компанією осіб. Останній попросив у нього цигарку, яку обвинувачений йому дав, та приєднався до компанії.
Через деякий час, повз них проходив ОСОБА_9 , у якого ОСОБА_15 , також попросив цигарку. В подальшому ОСОБА_9 спитав де проживає знайомий на ім`я « ОСОБА_18 ». Оскільки ОСОБА_10 знав власника квартири де проживав « ОСОБА_18 », тому пішов з ОСОБА_9 до квартири.
В квартиру першим зайшов ОСОБА_9 , де вони виявили двох осіб. Потерпілий в цей час спав або був п`яний і він помітив, що у потерпілого був розбитий ніс.
Коли з потерпілим виник конфлікт, він наніс три удари: два долонею рук і один ногою. Чому наносив удари пояснити не може.
Про смерть потерпілого дізнався в перед судовим засідання, в якому розглядалося питання про обрання запобіжного заходу.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснила, що 12.04.2020 року вона відпочивала в квартирі по вул. Жовтневої Революції з обвинуваченими. Зайшла розмова про їх спільного знайомого, і вони вирішили піти до нього.
Побачили в квартирі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , якого називали « ОСОБА_19 » і ще когось. Потерпілий в цей час спав, тому ОСОБА_10 підняв його і почав у нього питати про 50 грн., які останній нібито вкрав. Потерпілий проснувся та впав на підлогу.
ОСОБА_10 , почав наносити удари в груди потерпілого. До бійки приєднався ОСОБА_9 . Обоє били потерпілого ногами і руками в обличчя та тулуб.
В свою чергу ОСОБА_14 , намагалася відтягнути обвинувачених від потерпілого по черзі, намагаючись припинити бійку.
В подальшому, до бійки втрутився і ОСОБА_15 , який також наніс кілька ударів.
Наступного дня, близько 11-ої години, запропонувала ОСОБА_9 піти на квартиру та подивитися в якому він стані. Підійшовши до будинку, побачили машину «швидкої допомоги». ОСОБА_15 сказав, щоб вони не підходили близько.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснила, що прийшов на квартиру до ОСОБА_13 , щоб домовитися про найм квартири. Згодом прийшов потерпілий і вони втрьох продовжили спілкування.
Через деякий час до квартири прийшли обвинувачені та ОСОБА_14 .
Обвинувачені почали пред`являти потерпілому претензії з приводу грошей, а в подальшому почали його бити. ОСОБА_15 намагався припинити бійку словесно, однак потім вирішив піти з квартири.
Бачив, як обвинувачені наносили удари, однак хто, куди і скільки не пам`ятає. Наступного дня прийшов з ОСОБА_14 до квартири та побачив, що потерпілий перебуває у важкому стані, тому викликав швидку допомогу.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_20 підтвердив висновок, проведеної ним експертизи та повідомив суду, що неможливо розмежувати хто з обвинувачених наносив удари, можливо говорити лише про їх кількість, локалізацію, можливий механізм утворення та характер.
Не можливо стверджувати від якого удару настала смерть потерпілого, оскільки вона настала від сукупності тілесних ушкоджень.

Крім даних показань обвинувачених та свідків вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 13.04.2020 року, в ході якого оглянуто квартиру АДРЕСА_3 де було виявлено та вилучено сліди РБК.
(т. 1 а.с. 22-25)
Протоколом огляду місця події від 13.04.2020 року, в ході якого в приміщенні №402 по вул. Вокзальна, ОСОБА_9 видав одяг : спортивні штани чорного кольору та кросівки чорного кольору.
(т. 1 а.с. 33-34)
Протоколом огляду місця події від 16.04.2020 року, в ході якого біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_10 видав олімпійку червоного кольору та джинси.
(т. 1 а.с. 37-38)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_9 , як особу на ім`я « ОСОБА_21 », який наносив потерпілому тілесні ушкодження.
(т. 1 а.с. 46-48)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_15 розказав та продемонстрував, як 12.04.2020 року чоловік на ім`я « ОСОБА_21 » та згодом чоловік на ім`я « ОСОБА_22 » наносили потерпілому удари.
(т. 1 а.с. 49-51)
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2020 року, в ході яких ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як осіб які наносили потерпілому тілесні ушкодження.
(т. 1 а.с. 54-57)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_14 розказала та продемонструвала, як 12.04.2020 року обвинувачені наносили потерпілому удари.
(т. 1 а.с. 58-60)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_10 розказав та продемонстрував, як 12.04.2020 року він та ОСОБА_23 наносили потерпілому удари.
(т.1 а.с. 77-79)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_9 розказав та продемонстрував, як 12.04.2020 року він та ОСОБА_10 наносив потерпілому удари.
(т.1 а.с. 94-96)
Висновками експерта №395 від 14.05.2020 року та №395/1 від 27.05.2020 року, згідно яких на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку правої і лівої лобних доль, правої тім`яної долі, крововилив в м`які тканини голови скроневої і тім`яної ділянок, синців обох повік правого і лівого ока, садна носа. Тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми має ознаку тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення. Смерть гр. ОСОБА_12 наступила в результаті черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, що ускладнилось вдавленням головного мозку. Перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Дані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, вказаних свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9
(т.1 а.с.116-121)
Висновком експерта №319 від 21.05.2020 року, згідно якого на фрагменті тканини знайдено кров людини, яка може походити від ОСОБА_9 і не може походити від ОСОБА_12 та ОСОБА_10
(т.1 а.с. 143-145)
Висновком експерта №138 від 21.05.2020 року, згідно якого на кросівках виявлено кров людини. Не виключається її походження від ОСОБА_12 або ОСОБА_10
(т.1 а.с. 150-152)
Висновком експерта №317 від 21.05.2020 року, згідно якого на джинсах та спортивній кофті виявлено кров людини. Не виключається її походження від ОСОБА_12 або ОСОБА_10
(т.1 а.с. 156-158)
Висновком експерта №206 від 15.05.2020 року згідно якого ОСОБА_10 в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумковатості. У відношенні інкримінуємого діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19-1 ч.1 КК України.
(т. 1 а.с. 171-173)
Висновком експерта №207 від 15.05.2020 року згідно якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумковатості. У відношенні інкримінуємого діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19-1 ч.1 КК України.
(т. 1 а.с. 177-179)

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував їх дії, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про відсутність в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, необхідно зазначити наступне.
Так, кримінальна відповідальність за ч.2 ст.121 КК України настає за умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та двома суспільно небезпечними наслідками, що настали: первинні тяжкі тілесні ушкодження, похідні смерть. При цьому, тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого .

Разом із цим, питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передувала події, їх стосунки.

Як вбачається з пояснень обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні підтверджують факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, а саме стверджують про нанесення потерпілому лише кілька ударів.
При цьому, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, не заперечується факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в область голови.
Також факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_12 підтверджують свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
В матеріалах справи наявний висновок експерта №395 від 14.05.2020 року та №395/1 від 27.05.2020 року, згідно яких на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку правої і лівої лобних доль, правої тім`яної долі, крововилив в м`які тканини голови скроневої і тім`яної ділянок, синців обох повік правого і лівого ока, садна носа. Тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми має ознаку тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення. Смерть гр. ОСОБА_12 наступила в результаті черепно-мозкової травми: гематоми під тверду мозкову оболонку, що ускладнилось вдавленням головного мозку. Перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Дані тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, вказаних свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Отже із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали численних ударів в область голови та тулуба потерпілого, заподіявши закриту черепно-мозкову травму, яка виразилась гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку правої і лівої лобних доль, правої тім`яної долі, крововилив в м`які тканини голови скроневої і тім`яної ділянок, синців обох повік правого і лівого ока.
Між цими діями, які були активними та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, існував прямий причинний зв`язок.
Наведені обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_12 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не може нанести належну відповідь двом нападника, умисно завдаючи з великою силою удари в життєво важливі органи ОСОБА_12 , розраховували на такі можливі наслідки, від яких його здоров`ю буде спричинено тяжку шкоду.
Також, необхідно зазначити про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не обмежували себе у силі, про це свідчить сліди крові виявлені на кросівках, джинсах та спортивній кофті.
Заслуговує на увагу і те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, останні не вжили будь-яких заходів щодо надання невідкладної медичної допомоги, а залишив його в такому стані.
Зважаючи на викладене, дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані вірно та вони мають відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, в даному випадку тяжке тілесне ушкодження, похідним наслідком якого є смерть потерпілого.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про те, що безпосередньо не діями ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому колегія суддів не враховує, оскільки тривала узгоджена та злагоджена поведінка всіх обвинувачених та одночасне нанесення ними ударів в різні частини тіла потерпілого свідчить, що всі обвинувачені, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями, єдиним умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, що завдали певних тілесних та призвели до його смерті, що було повністю узгоджено шляхом їхнії конклюдентних дій.

Зокрема, всі обвинувачені здійснили частину того обсягу дій, які вважали за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

З урахуванням конкретних обставин справи про зміст спільного умислу обвинувачених, свідчать ті факти, що обвинувачені, застосували на початку спільно насильство, щоб збити потерпілого з ніг та скориставшись положенням, в той час коли він перебував на підлозі та не міг належним чином оборонятися, подолавши його опір наносили йому численні удари. Після цього, обвинувачені, діючи узгоджено, покинули місце проживання.

А тому, не заслуговують на увагу посилання сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_9 не підлягає кримінальній відповідальності ч.2 ст.121 КК України, оскільки наносив не сильні удари і не багато.

З цих же підстав не може задоволено доводи захисника про призначення експертизи. Крім того, в судово-медичний експертизі чітко зазначено, що смерть потерпілого настала від сукупності (комплексу) нанесених ударів та заподіяних тілесних ушкоджень, що повністю підтвердив судово-медичний експерт допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції.

Що стосується доводів захисника про призначення повторної судово-медичної експертизи, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Статтею 242 КПК України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Згадана ст. 332 КПК України, передбачає, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
В клопотанні ставляться питання, про розмежування тілесних ушкоджень, які були спричинені ОСОБА_9 та ОСОБА_24 . В той же час, допитаний в судовому засіданні експерт однозначно повідомив суду про неможливість розмежування ударів, більш того, неможливо стверджувати чи були вони нанесені руками чи ногами людини чи стороннім предметом.
Зміна показань свідками також не вплинула на висновок експерта, оскільки кількість тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, їх локалізація та характер жодним чином не пов`язана, з показаннями свідків і не залежить від них. Більш того, механізм виникнення тілесних ушкоджень зазначений експертом враховує покази самих обвинувачених.
Крім того, вищезазначені свідки підтвердили, як в ході слідчих експериментів та і в суді першої інстанції про нанесення обвинуваченому ударів в різні частини тіла потерпілого. Прим цьому, лише змінювали кількість та локалізацію нанесених ударів. Вказане пов`язується з властивостями світосприйняття кожною людиною навколишньої обстановки, з урахуванням її емоційного стану, та властивостями людської пам`яті, які після спливу певного часу здійснюється трансформація збереженої інформації. Крім того, вказані свідки є близькими друзями обвинувачених, останні в їх інтересах здійснювали побиття потерпілого, для своєчасної оплати боргу за квартиру. За таких підстав, вказані свідки заінтересовані в уникненні обвинувачених від кримінального покарання.
Таким чином. колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції , що відсутні підстави вважати сумнівним висновок експерта №395/1 від 14.05.2020 року, даний висновок не суперечить іншому висновку, тому підстави для призначення нової експертизи відсутні.

Також не можуть бути враховані твердження апеляцій обвинуваченого та захисника про не можливість нанесення тяжких тілесних ушкоджень долонею рук, оскільки як вбачається з висновків експерта №395 від 14.05.2020 року та №395/1 від 27.05.2020 року тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_12 могли виникнути за обставин, вказаних свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Не можуть бути враховані доводи обвинуваченого та захисника про визнання протоколів слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_10 неналежними доказами, оскільки по-перше зміна показів свідками також не вплинула на висновок експерта №395/1 від 14.05.2020 року, а по-друге обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не заперечується нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 в область голови.
Певна неточність показів свідків, стосовно обставин правопорушення, порядку дій учасників, тощо, жодним чином не спростовує та не ставить під сумнів доведеність вини обох обвинувачених у вчиненні інкримінованого правопорушення. Крім того, вказані свідки є друзями обвинувачених та заінтересовані в уникнення покарання обвинувачених. З цих підстав колегія суддів критично ставиться і до свідчень обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він наніс лише декільках легких ударів потерпілому, які не могли спричинити смерть останнього.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винуватого, який офіційно не працює, осудний, на обліку в наркологічних чи психіатричних лікувальних закладах не перебуває, є особою, що не має судимості. Враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винуватого, який офіційно не працює, осудний, перебуває під наглядом лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності з 2008 року, має не зняті та не погашені судимості. Враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Колегією суддів не можуть бути враховані доводи прокурора про призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 найсуворішої міри покарання, оскільки під час досудового розслідування не встановлено, жодної обставини, яка обтяжує покарання.
При цьому саме по собі доводи щодо не визнання вини не можуть бути самостійною та достатньою підставою для призначення максимального строку покарання передбаченого санкцією статті.
При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та ступінь їх небезпечності для суспільства, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років буде достатнім для їх виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції прокурор наполягає на призначенні більш суворого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування, в цій частині, колегія суддів не вбачає.

В той же час колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що у суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 4 ст. 374 КПК України не прийняв рішення щодо процесуальних витрат.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Разом з тим, вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України та ч. 2 ст. 124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України було долучено висновок експерта від 15.12.2020 №579 за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на проведення експертизи на загальну вартість 5726 гривень 09 копійок та висновок експерта від 24.11.2020 №577 за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на загальну вартість 6876 гривень 59 копійок. Отже, вказані витрати підлягають стягненню з обвинувачених на користь державит у дольовому порядку, в рівних частинах.

З огляду на викладене, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 необхідно задовольнити частково змінивши вирок районного суду в частині вирішення процесуальних витрат.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

П О С ТА Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення,

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України, змінити в частині вирішення питання процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у сумі 6301.34грн., пов`язані із проведенням судових біологічних експертиз № 579 від 15.12.2020 та № 577 від 24.11.2020 на суму 6876 гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у сумі 6301.34грн., пов`язані із проведенням судових біологічних експертиз № 579 від 15.12.2020 та № 577 від 24.11.2020 на суму 6876 гривень 59 копійок.

В решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3