Справа 366/744/21 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1187/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року клопотання задоволено та застосовано до
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, інваліда 2 групи, раніше не судимого

примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Судом першої інстанції зазначено те, що відповідно до клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, 10.01.2021, в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 50 хвилин, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_8 , який перебував в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склалися з громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходився в приміщенні вказаного вище будинку, вирішив вчинити протиправне заподіяння смерті останньому з використанням сокири.
В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою реалізації, свого суспільно-небезпечного діяння, направленого на умисне позбавлення життя громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв в руки за дерев`яне руків`я сокиру та тримаючи її в руках, обухом останньої, наніс два удари в область лиця ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді багато уламкового перелому кісток лицьового черепа: верхньої щелепи, носової кістки, виличної кістки, нижньої щелепи; кісток мозкового відділу черепа: лобної кістки решітчастої та клиновидної кісток на основі черепа передній та середній черепній ямкі, субарахноїдальні крововиливи, крововилив у м`які тканини голови, рани, садна та синці на голові, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.
В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суддя місцевого суду вказав на те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №42 від 20.01.2021 року, ОСОБА_8 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає на даний час на легку розумову відсталість у ступеню вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, під час скоєння інкримінованих йому діянь не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку із чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із суворим наглядом.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 указано на незаконність ухвали та необхідність її скасування. В обґрунтування апеляційної скарги захисник послався на те, що у ході провадження не було доведено те, що ОСОБА_8 вчинив поставлене йому у вину суспільно-небезпечне діяння, яке призвело до смерті ОСОБА_9 . Належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обстиавини у ході провадження у цій справі не здобуто. Судом не були перевірені показання ОСОБА_8 про вчинення злочину іншою особою. Просив ухвалу про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів примусового характеру скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Не погоджуючись з ухваленим судом рішенням прокурор подав апеляційну скаргу у якій просив ухвалу змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мети і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В обґрунтування доводів поданої скарги прокурор вказав на те, що за правилами ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Виходячи із передбачених ст.19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності. Постановляючи ухвалу, на переконання прокурора суд, у порушення вимог ст.ст. 505, 513 КПК України, встановлюючи фактичні обставини суспільно небезпечного діяння вдався до оцінки спрямованості умислу ОСОБА_8 , не врахувавши того факту, що здатність особи усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, є невід`ємною ознакою, що характеризує суб`єкта злочину лише за критерієм осудності.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника;
захисника, яка свою апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи і просила цю скаргу задовольнити; проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснювався в порядку Глави 39 КПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати питання про те, чи мало місце суспільно небезпечне, діяння, кримінальне правопорушення. Наведене дає підстави стверджувати про те, що у випадку доведеності вчинення особою суспіль-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки однієї чи декількох статей (частин статей) Особливої частини КК України суд повинен в ухвалі викласти сутність указаного суспільно-небезпечного діяння із викладенням тих елементів цього діяння, які дають можливість дати його правову кваліфікацію.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 42 від 20.01.2021 року, ОСОБА_8 , під час вчинення інкримінованих йому дій та на час проведення експертного дослідження не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із суворим наглядом. Наведене указує на те, і це не заперечується сторонами кримінального провадження, що у діянні ОСОБА_8 відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у зв`язку із чим діяння, яке вчинив ОСОБА_8 , є суспільно небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Суд першої інстанції, як це вбачається із ухвали від 26.08.2021 застосував щодо ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру, тобто визнав доведеним факт вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Між тим, в ухвалі суд першої інстанції фактично не сформулював сутність суспільно-небезпечного діяння, яке вчинив ОСОБА_8 і яке визнано судом доведеним, що є необхідним відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 513 КПК України. Натомість, суд першої інстанції обмежився викладенням сутності поданого слідчим клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру. При цьому, суд не звернув увагу на те, що у даному клопотанні слідчим зароблене посилання на мотив дій ОСОБА_8 , наявність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 та вчинення дій, направлених на реалізацію цього умислу. Відповідно до розділу V Загальної частини КК України та теорії кримінального права умисел, мотив і мета є складовими, які характеризують суб`єктивну сторону злочину, яка у діянні ОСОБА_8 відсутня у звязку із його психічним станом, який не давав йому можливості на момент вчинення і не дає на сьогоднішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Фактично порушивши питання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння слідчий, а потім і суд як у обвинувальному акті, так і в ухвалі виклали вчинення ОСОБА_8 злочину, який передбачений ч.1 ст. 115 КК України, допустивши істотні суперечності та неконкретність викладення обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння, що призвело до порушення права ОСОБА_8 на захист.
Розглянувши клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, яке містить істотні суперечності в частині вчиненого ОСОБА_8 діяння та фактично не сформулювавши в ухвалі сутність вчиненого ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, визнаного судом доведеним суд першої інстанції допустив такі порушення вимог КПК України, які перешкодили йому ухвалити законне обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, а тому вони визнаються істотними порушеннями кримінального процесуального закону. За наявності таких порушень ухвала Іванківського районного суду Київської області від 26.08.2021 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України.
У звязку із тим, що подальший розгляд клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру потребує уточнення обставин вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння та необхідності формулювання обставин вчинення ним цього діяння у випадку доведеності факту вчинення ОСОБА_8 цього діяння, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду у суді першої інстанції наряду із всебічним і повним його розглядом необхідно ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника про доведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння.
Підстав для зміни щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника та прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом скасувати.
Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4