Справа № 346/2940/22
Провадження № 11-кп/4808/441/22
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 4.08.2022 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Суд мотивував ухвалу тим, що станом на 7.07.2022 року ОСОБА_8 відбув 3/4 призначеного судом строку покарання. ОСОБА_7 засуджено 11.04.2019 року вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ст. 185 ч. 3 ККУ до 4 років позбавлення волі. Він відбуває покарання у КВК №41 з 16.04.2022 року. Не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, стягнення не накладались. Оголошено 3 заохочення. На даний час залучається до робіт з благоустрою установи, а також до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До роботи відноситься з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». За характером спокійний, врівноважений. Виконавці листи не надходили. Зв?язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Вину у скоєному злочині визнав повністю. ОСОБА_8 довів своє виправлення. Він потребує постійної корекції та контролю поведінки. Заборгованості за виконавчим листом не має. За квітень-травень 2022 року не був працевлаштований. Не зважаючи на формальне існування підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, суд не вбачає підстав для задоволення подання, оскільки останній за час відбування покарання працевлаштованим не був, що є прямою перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Суд звернів увагу на те, що він за попередніми вироками чотири рази умовно-достроково звільнявся, але кожного разу новий злочин ним вчинявся під час застосованої пільгової норми. На переконання суду останній належних висновків не зробив і продовжував вчиняти злочини, шо також ставить під сумнів досягнення головної мети покарання перевиховання.
В апеляційній скарзі засуджений стверджує, що суд незаконно відмовив у його умовно-достроковому звільненні, оскільки він весь строк працював в колонії № 82, а також на даний час працює в колонії № 41, був переведений до ДСР, де також працював. Також в нього є три заохочення, які містяться в матеріалах справи. Засуджений вказує, що внаслідок обстрілів російських військ на Донбасі в нього загинув рідний брат, тому він має велике бажання вступити до ЗСУ і зі зброєю в руках захищати Україну. Просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України та умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

В апеляційній інстанції :

- засуджений ОСОБА_8 підтримав апеляційні доводи поданої апеляції, просить скасувати ухвалу та умовно-достроково звільнити від відбування ним невідбутої частини покарання;

- прокурор визнав апеляційну скаргу захисника необґрунтованою, на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 немає законних підстав, просить її відхилити.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши його матеріали, заслухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити частково.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Висновок суду про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання не є належно обґрунтованим й вмотивованим.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в тому, що судом не з`ясовано чи дійсно він став на шлях виправлення і чи був дійсно забезпечений роботою, як він стверджує, чи він не відмовлявся від роботи. У справі є дані, що він залучався до робіт по благоус трою установи, а також допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, однак не зрозуміло чи ця робота є офіційною в розумінні т. 81 ККУ.

З`ясування цього питання має істотне правове значення у цій справі, оскільки ст. 81 ККУ встановлює вимогу про те, що засуджена особа має доводити своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. За такого порушення, яке є істотним, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, під час якого слід з`ясувати вищевказане питання і прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Питання про намір ОСОБА_7 йти до ЗСУ на захист України може вирішуватись після новового судового розгляду цього провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 405, 415, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково, Коломийського міськрайонного суду від 4.08.2022 року щодо нього скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4