КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/761/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3556/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
27 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна ТОВ «Ніка Скай» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ТОВ «Ніка Скай» адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке використовує у своїй господарській діяльності ТОВ «Ніка Скай» (ЄДРПУ 39689621), а саме комплекс який складається з обладнання модульного типу у кількості 17 одиниць, малих архітектурних форм 7 одиниць (у тому числі на 5 одиниць металевих пічок), розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1-А. у Деснянському районні м. Києва з забороною його відчуження, розпорядження та користування.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, безпідставною та такою, що ухвалена з порушенням вимог Міжнародного права та вимог кримінального процесуального законодавства.
Також апелянт зазначає, що у порушення вимог Загальної декларації прав людини, статей 19, 68 Конституції України, Законів України «Про доступ до судових рішень», «Про судоустрій і статус суддів» та КПК України слідчим суддею станом на дату подання апеляційної скарги не забезпечено розміщення в ЄДРСР та оприлюднення ухвали від 18.01.2022 у справі № 754/761/22.
Про судове засідання у зазначеній судовій справі ні ОСОБА_9 , ні будь-хто з представників ТОВ «Ніка Скай», як треті особи, щодо майна яких вирішується питання про арешт, судом в порушення вимог ст. 172 КПК України не було повідомлено, тому розгляд справи здійснювався без їх участі та без участі їх представників.
До слідчого судді з клопотанням про арешт звернувся не прокурор, як це прямо визначено ст. 64-2 КПК України, а слідчий за погодженням з прокурором, що суперечить вимогам чинного законодавства.
У матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які відомості, які свідчать про наявність у діях будь-кого ознак злочину, передбаченого ст. 241 КК України.
У даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, а тому слідчий суддя, в порушення вимог п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК Україна, наклав арешт на вищезазначене майно неправомірно.
Також апелянт звертає увагу на те, що відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Однак накладення арешту на майно, яке використовує у своїй господарській діяльності ТОВ «Ніка Скай» (ЄДРПУ 39689621), з забороною його відчуження, розпорядження та користування, у свою чергу свідчить про те, що наведеною ухвалою фактично зупинено правомірну підприємницьку діяльність ТОВ «Ніка Скай».
Крім того апелянт звертає увагу на те, що реєстрація працівниками Деснянського УП ГУ НП у м. Києві кримінальних проваджень за одним і тим же фактом щодо діяльності ТОВ «Ніка Скай», здійснення неодноразових оглядів, вжиття заходів щодо тривалого блокування робочого процесу
шляхом ініціювання арешту обладнання з боку працівників поліції носить системний замовний характер. Саме дії працівників поліції спрямовані на незаконне, безпідставне зупинення бізнесу підприємства, яке було правомірно задіяне органами державної влади та місцевого самоврядування для утилізації відпрацьованих автомобільних гумових покришок з числа тих, які накопичились на території Деснянського району м. Києва в якості сміття.
Щодо строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що строк на апеляційне оскарження в силу положень ст. 115 КПК України не минув, оскільки ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2022 у справі № 754/761/22 не отримувалась ні ТОВ «Ніка Скай», ні його представниками.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна ТОВ «Ніка Скай» адвоката ОСОБА_6 ,в підтримку поданої апеляційної скарги, з доповненнями, яку він підтримав з наведених в ній підстав і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, з доповненнями та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями представника власника майна ТОВ «Ніка Скай» адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.11.2021 року близько 11:20, за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, на території невстановленого підприємства, було виявлено, що невстановлені особи, здійснювали свою діяльність, шляхом спалювання автомобільних гумових шин, тим самим забруднюють атмосферне повітря та спричинили тяжкі наслідки.
Так, до Деснянського УП ГНУП у м. Києві надійшла заява від начальника відділу метеорологічного нагляду Держпродспоживслужби ОСОБА_10 , згідно якої 25.11.2021 року близько 10 год. 30 хв. по вул. Пухівській, 1А в м. Києві виявлено незаконний завод, який без будь-яких дозвільних документів здійснює виробництво альтернативного палива на установках, які вчиняють забруднення довкілля, тим самим порушуються санітарно паливні норми законодавства України.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.11.2021, а саме території, що знаходиться по вул. Пухівській, 1А у м. Києві (за ТЕЦ №6), встановлено, що ділянка яка оглядається розмірами приблизно 35 на 25 м.кв., на території виявлено звалище гумових автомобільних шин, які розміщені на землі площею приблизно 10 м.кв. Поруч з автомобільними шинами в ряд розташовано п`ять однакових металевих пічок, на момент огляду у пічках відбувається згорання зазначених автомобільних шин. Крім того, на території яка оглядається виявлено різноманітне обладнання, металевих труб, яке під`єднане до даних пічок.
Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що до Держпродспоживслужби надійшла скарга ОСОБА_11 , з приводу порушення санітарного законодавства та норм підприємством, яке знаходиться на території Деснянського району у м. Києва по вул. Пухівській, 1А. А саме проводиться спалювання автомобільних шин бувших у використанні для виробництва альтернативного палива. Під час спалювання шин відбувається забруднення повітря та великих територій району.
25.11.2021 року об 11:00 год. ним було здійснено комісійний виїзд за вказаною адресою. На місці було виявлено, що на території ТЕЦ №6 розташовано підприємство ТОВ «Ніка Скай», яке здійснює діяльність з переробки автомобільних шин в пічне паливо. На місці події працівниками ДСНС було проведено заміри щодо забруднення повітря, у якого встановлено значні порушення та перевищення допустимих норм забруднення навколишнього середовища та повітря. Прилади для вимірювання викидів у повітря зафіксували в рази підвищений рівень забруднення повітря. Будь-які документи представником підприємства надано не було.
Будучи допитаним у якості свідка начальник відділу обстеження території №2 управління обстеження стану благоустрою території КП «Київблагоустрій» ОСОБА_12 показав, що 24.11.2021 року до КП «Київблагоустрій» надійшов лист щодо незаконної діяльності та порушення норм санітарного законодавства на території заводу по переробці автомобільних шин в пічне паливо, що по АДРЕСА_1 . 25.11.2021 року було здійснено виїзд за вказаною адресою, де було виявлено розміщені елементи благоустрою, а саме обладнання модульного типу у кількості 17 одиниць, малих архітектурних форм 7 одиниць та тимчасової огорожі 1 одиниця.
Згідно наданої ОСОБА_12 копії договору оренди нежитлового приміщення №16А від 01.01.2021, укладеного між ТОВ «Прогрес-С» в особі директора ОСОБА_13 (орендодавець) та ТОВ «Ніка Скай» в особі директора ОСОБА_9 (орендар), встановлено, що відповідно до договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкт оренди прилеглу територію яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Пухівська, 1А, для використання під господарську діяльність та інші види діяльності. Загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає виробничий майданчик 650 м.кв.
Будучи опитаним ОСОБА_9 , пояснив, що він є директором ТОВ «Ніка Скай», яке проводить свою господарську діяльність по вул. Пухівській, 1А у Деснянському районі м. Києва, а саме: обробка та поводження з відходами, в тому числі з гумовими шинами.
Згідно листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 10.12.2021 року №077-6002, дозвіл на викиди забруднюючих в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єкту господарювання ТОВ «Ніка Скай» не видавався.
Згідно листа Управління екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 15.12.2021 року №14/14-01/3739-21, за період виконання дозвільних функцій Управління з 18.05.2013 року та по теперішній час не виявлено відповідного дозволу суб`єкту господарювання ТОВ «Ніка Скай».
Постановою слідчого від 25.11.2021 року комплекс, який належить ТОВ «Ніка Скай» та складається з обладнання модульного типу у кількості 17 одиниць, малих архітектурних форм 7 одиниць (у тому числі на 5 одиниць металевих пічок), розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1-А, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що з метою забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність накласти арешт на майно, а саме: на комплекс, який складається з обладнання модульного типу у кількості 17 одиниць, малих архітектурних форм 7 одиниць (у тому числі на 5 одиниць металевих пічок), розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1-А, з метою збереження речових доказів.
18.01.2022 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.
Приймаючи таке рішення та накладаючи арешт на майно, а саме: на комплекс, який складається з обладнання модульного типу у кількості 17 одиниць, малих архітектурних форм 7 одиниць (у тому числі на 5 одиниць металевих пічок), розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1-А, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, зазначене майно відповідає критеріям, передбачених ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення, а тому, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.
Посилання апелянта на те, що клопотання подано не належним суб`єктом, оскільки у відповідності до вимог ст. 64-2 КПК України його мав подати прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення про розгляд клопотання про арешт майна у зазначеній судовій справі ні ОСОБА_9 , ні будь кого з представників ТОВ «Ніка Скай», а тому судом порушено вимоги ст. 172 КПК України, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна ТОВ «Ніка Скай» адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4