Дата документу 03.08.2022
Справа № 334/2868/22
Провадження № 1-кс/334/847/22
УХВАЛА
про арешт майна
03 серпня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001236, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2022 за частиною третьою статті 286 КК України,
встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який містить на собі сліди кримінального правопорушення.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Разом з клопотанням подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Відповідно до частини першої статті 172 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши документи, додані до клопотання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.
Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 001236, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2022 за частиною третьою статті 286 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2022 приблизно о 13.00 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині вул. Європейської зі сторони вул. Чумаченка в напрямку вул. Олімпійської у м. Запоріжжі зі швидкістю більш ніж 50 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. В салоні вказаного транспортного засобу в якості пасажира перебував ОСОБА_7 . Вздовж правого краю проїзної частини вул. Європейської за ходом руху водія ОСОБА_6 непорушно були припарковані один за одним транспортні засоби в наступній послідовності - автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «М412ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «Mazda-3», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_5 та автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Поруч з вказаним припаркованим автомобілем «М 412 ИЭ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на правому узбіччі перебували пішоходи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей же час, в районі буд. №34, на проїжджій частині вул. Європейської перебував пішохід ОСОБА_12 . Під час руху по вищевказаній вулиці водій автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити па проїжджій частині пішохода ОСОБА_12 та негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, змінив напрямок свого руху вправо, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух, внаслідок чого скоїв наїзд па пішохода ОСОБА_13 . Після цього, продовжуючи рух на вказаному автомобілі, ОСОБА_6 допустив контакт з припаркованими автомобілями та в подальшому виїхавши на праве, по ходу свого руху, узбіччя скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав множинні тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Пішоходи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та пасажир автомобіля «BMW» ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до лікарні, де пішохід ОСОБА_11 помер під наглядом лікарів.
28.07.2022 під час проведення огляду місця події автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був тимчасово вилучений та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Постановою про визнання в якості речового доказу від 28.07.2022 автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Для подальшого проведення досудового слідства, у тому числі для проведення експертиз, у слідчого виникла необхідність в арешті автомобіля «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Слідчий суддя встановив, що автомобіль «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речового доказу автомобіля «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні та необхідний органу досудового розслідування для проведення експертиз. У разі його повернення володілець та/або власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.
Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
постановив:
клопотання задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є тимчасово вилученим, та має істотне значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом, з правом зберігання транспортного засобу на території спеціального майданчику Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, з можливістю подальшої передачі на відповідальне зберігання володільцю або власнику.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копію ухвали вручити слідчому та власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: