Справа № № 585/1299/22
Номер провадження 1-в/585/131/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
16 вересня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2005 року на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст. 82 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Роменського міськрайонного суду з клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 , який просить задовольнити його клопотання, замінивши не відбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст. 82 КК України. В обґрунтування клопотання вказує, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2005 року він засуджений до довічного позбавлення волі. Рішенням Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року у справі «Пєтухов проти України № 2» довічне, як вид покарання в Україні визнано порушенням ст. 3 Європейської конвенції в зв`язку з не зменшенням даного виду покарання та відсутністю реальної можливості звільнення. Відповідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» норми міжнародного права мають пріоритет над нормами внутрішнього права України. Відповідно ст. 27 Віденськоїконвенції «Про право міжнародних договорів», держава учасник договору не може посилатися на положення свого внутрішнього законодавства в якості виправдання для невиконання договору. Викладені норми дають підстави вимагати від України в особі суду першої інстанції усунути відносно нього порушення шляхом винесення рішення про заміну засдженому покарання на більш м`яке, у виді позбавлення волі на строк 15 років, або загалом про звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в заяві до суду підтримав клопотання, наполягав на тому, щоб його справу було розглянуто без його особистої участі або участі у режимі відеоконференцзв`язку, з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання.

Так, зважаючи на клопотання засудженого, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії справ встановлено скорочені терміни, а заявник наполягає на розгляді клопотання за його відсутності, захист його інтересів у судовому засіданні забезпечено адвокатом, який мав конфіденційне побачення із засудженим та попередньо узгодив позицію захисту, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за доцільне розглянути клопотання у відсутність ОСОБА_5 .

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити. Підтримав обґрунтування, наведені заявником у клопотанні.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, висновок прокурора щодо відсутності правового підґрунтя для задоволення такого клопотання, приходить до наступного.

Згідно матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2005 року за ст. 115 ч.2 п.п.6,12, ст. 187 ч.4, ст. 187 ч.2, 70, 71 КК України до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 квітня 2004 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2003 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апеляційного суду Донецької області від 15.05.2003 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 15 квітня 2004 року.

Вирішуючи клопотання суд вважає, що доводи засудженого з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини «Пєтухов проти України № 2» про те, що ув`язнення, яке не передбачає кінцевої конкретної дати, є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути підставою для дострокового звільнення покарання.

У своїй постанові від 15 травня 2019 року (реєстраційний номер 82120695) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України» («Petukhovv. Ukraine», заява № 41216/13).

У цьому рішенні ЄСПЛ визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить статті 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоб гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачати, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§ 194).

При цьому судом також враховується, що частину першу статті 82 Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 р. N 6-р(II)/2021)

У той же час системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд і вирішення питання про дострокове звільнення від відбування покарання або про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, саме у випадку засудження особи до покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому суд виходить з принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, оскільки при вирішенні такого клопотання суд повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.

Вбачається, що лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке, зокрема визначення як законодавчої підстави так і процесуального порядку такого розгляду, вирішення питання щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі, буде можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.

Судом враховуються доводи ОСОБА_5 та його захисника з приводу практики, встановленої Європейським судом з прав людини, та конкретних справ, однак вони у контексті вирішення даної справи не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у конкретних справах перш за все стосуються обов`язку держави виконати це рішення, а не обов`язку суду першої інстанції усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.

Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день КК України та КПК України, не визначають за судом права і можливості заміни покарання більш м`яким особі, що засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, так як і не визначають процесуальної процедури вирішення данного питання, у зв`язку з чим суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не віднесені до компетенції суду, зокрема прийняття рішень не передбачених законодавством України.

За таких обставин, насьогодні у суду законодавчо обґрунтовані підстави для задоволення клопотання ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 9, 52, 54, 78, 376, 537, 539 КПК України, ст.ст. 80, 81, 82 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2005 року на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст. 82 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6 ЦВЄЛОДУБ