Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4161/22
Провадження № 1-кп/553/1164/2022
У Х В А Л А
Іменем України
16.09.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000390 від 14.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, та востаннє Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12.07.2022 року задоволене клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.09.2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному провадженні та з об`єктивних незалежних від суду причин не може бути доставлена до зали судових засідань.

Ухвалою судді від 13.09.2022 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченої у судовому засіданні та дотримання її прав і інтересів.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його обрання, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи є неможливим.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, під час досудового розслідування 28.09.2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак останній після видалення суду до нарадчої кімнати самовільно без поважної причини покинув приміщення суду, на оголошенні ухвали присутнім не був та в подальшому зник і на виклики слідчого до відділу поліції не з`являвся, у зв`язку з чим був оголошений в розшук. В подальшому згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12.07.2022 року за клопотанням прокурора надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, 25.07.22 року він затриманий на підставі ухвали суду та в подальшому ухвалою слідчого судді відносно нього обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказана обставина обумовлює необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та свідчить про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного захожу, що позбавить реалізації відповідних ризиків та дозволить провести судовий розгляд з додержанням принципу розумності строків, передбаченого ст. 28 КПК України.

Вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, що передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та дає підстави стверджувати, що усвідомлюючи суворість покарання у разі доведення винуватості він може переховуватися від суду, з урахуванням також його процесуальної поведінки під час досудового розслідування залишення зали судових засідань під час попереднього вирішення питання ро обрання відносно нього запобіжного заходжу у виді тримання під вартою та подальшого переховування від органів досудового розслідування, він може незаконно впливати на потерпілого, відомості про анкетні дані якого відомі з матеріалів кримінального провадження, з метою зміни ним показань задля уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, а оскільки ОСОБА_4 є працездатним, має задовільний стан здоров`я, соціальних зв`язків, заощаджень, не має постійного місця роботи та відповідно стабільних джерел до існування, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, є підстави вважати, що злочинна діяльність є способом його заробітку на життя, існує ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив врахувати, що на його утриманні перебуває 2 неповнолітніх дітей, а також хворі батьки, він сам має захворювання серця, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтоване клопотання, а також ту обставину, що відповідно до норми ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу не передбачене, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Одночасно захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну запобіжного заходу підзахисному на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, посилаючись на те, що запобіжний захід у вигляді тривання під вартою є занадто суворим, ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні відсутні або мінімальні. Обвинувачений має постійне місце проживання, перебуває в цивільному шлюбі, на утриманні має батьків, працював приватним маклером до затримання. Вказані обставини в сукупності свідчать про наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків. Процесуальна поведінка підзахисного є зразковою, за місцем реєстрації він характеризується позитивно.

Обвинувачений ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_6 клопотання адвоката ОСОБА_5 підтримали.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував, наполягав на необхідності задоволення поданого ним клопотання.

При вирішенні клопотань прокурора та захисника суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

У відповідності до ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Розгляд таких клопотань здійснюється судом з дотриманням правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни "обрання запобіжного заходу" та "продовження запобіжного заходу" використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

Між тим, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання санкцією статті у виді позбавлення волі на строк до 7 років, той факт, що він ухилявся від досудового розслідування та після вирішення слідчим суддею 28.09.2021 року клопотання прокурора про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою зник, у зв`язку з чим постановою слідчого від 05.10.2021 року оголошений у розшук. Також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не знято та не погашено в установленому законом порядку, в даний час на розгляді у Московському районному суді м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, не працює та не має постійного джерела доходу, тоді як інкриміноване кримінальне правопорушення спрямоване на заволодіння чужим майном, не має міцних та сталих соціальних зв`язків, вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого діяння і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, цивільної дружини та батьків, наведені в обґрунтування можливості застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у виді домашнього арешту, об`єктивними доказами не підтверджуються, існували на час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Жодних даних, які свідчать про наявність таких обставин, в тому числі пов`язаних зі станом здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання його під вартою, та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення, його ухилення від досудового розслідування та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно неї на 60 днів.

Керуючись ст. 31-316 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 16 вересня 2022 року по 14 листопада 2022 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1