Провадження № 274/1819/20
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/235/22

І м е н е м У к р а ї н и
18.05.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1819/20 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, на час подій номера обслуги військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом, обіймаючи посаду номера обслуги третьої обслуги першого гарматного артилерійського взводу десятої гарматної артилерійської батареї четвертого гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення статей 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 09 січня 2018 року о 16 год. 00 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , після чого до 12 березня 2018 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та виконанням службових обов`язків.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду майстра - номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу батальйону охорони, в порушення вимог статей 11, 16, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 11 березня 2020 року о 08 год. 30 хв. повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, с. Високе, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 09 червня 2020 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та показав, що після переїзду з м. Житомира до села Високе він пішов стати на облік у Черняхівському військкоматі. Там йому запропонували підписати контракт на військову службу, він погодився. 21.11.17 він підписав трьохрічний контракт з військовою частиною НОМЕР_1 , де і проходив службу на посаді майстра номера обслуги. Прослуживши декілька місяців, без дозволу командування самовільно залишив військову частину та поїхав додому. Думав, що це як з роботою його просто звільнять зі служби. Був вдома у селі. Коли дізнався, що його шукають, прибув на службу. Там його перевели на строкову службу. Після закінчення строкової служби він 01.04.19 підписав ще один контракт на 3 роки з військовою частиною НОМЕР_1 . Поїхав в АТО, відслужив, повернулися і йому дали лише 10 днів відпустки. За весь час строкової служби йому давали лише одне звільнення, він 240 разів виходив у наряд, тому йому стало дуже прикро. Тому через десять днів він на службу не з`явився, знав, що ще 10 днів можна не з`являтися на службу, щоб не було кримінальної відповідальності. Після того поговорив зі своїм взводним, той сказав, що його ніхто не буде шукати, а звільнять. До червня 2020 року він був у дівчини у Житомирі. Потім приїхав додому в село, мати сказала, що його шукає міліція. Він прийшов у черняхівську міліцію, ті викликали ВСП, які завезли його у частину, де він отримав документи про звільнення з військової служби. На даний час розуміє, що зробив неправильно, дозволу командирів не з`являтися на службу не мав, надзвичайних подій у його житті не траплялося. Якби мав можливість, він би все зробив по-іншому. На сьогодні має бажання піти захищати Батьківщину, вже прошов медкомісію, але йому сказали, що потрібне рішення суду у цій справі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів: даними службової та медичної характеристики військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими старший солдат ОСОБА_3 обіймав посаду майстра номера обслуги військової частини.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинені військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжкими злочинами.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є особою, яка брала безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення таких заходів, проживає з матір`ю, за місцем проживання характеризується як особа, скарг на поведінку якої не надходило, за місцем служби на час звільнення характеризувався негативно.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та санкцію кримінального закону, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений після скоєння злочинних дій через незначний проміжок часу самостійно добровільно з`явився до військової частини, сприяв у подальшому розкриттю злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не є суспільно небезпечним, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, безпосередньо захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей і зі слів має бажання знову приєднатися до лав ЗСУ, суд не вважає, що призначення покарання з реальним його відбуванням сприятиме досягненню мети покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 01 (одного) року 06 (шести) місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (служби).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1