ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5507/21 Номер провадження 11-сс/814/557/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,працює на посаді поліцейського відділення охорони ІТТ №1 ГУНП в Харківській області, старшого сержанта, яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,
та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 30 березня 2022 року.
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27,ч.4 ст.191 КК України.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27,ч.4 ст.191 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, та вказав, що ризики, визначені в п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, ґрунтуються на припущеннях. Також було враховано:тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, особу підозрюваної та недоведеність прокурором недостатності застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 для запобігання вказаним вище ризикам.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_8 , в разі визнання її винуватою у вчиненні даного кримінального правопорушення, зя який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити її належну процесуальну поведінку, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, а обрання такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання призведе до перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та здійсненню впливу на свідків, з метою уникнення покарання. Зазначає, що на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві та прокуратуру не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрювану, а застосування домашнього арешту також є неможливим, бо є ризик впливу на свідків та переховування від органів досудового розслідування та суду.
Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явились, попередньо надіславши клопотання про проведення апеляційного розгляду за їх відсутності.
Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи, викладені в апеляційній скарзі, та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог слідчим суддею дотримано.
За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу.
Як зазначено в ч.ч. 1,2,4ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.
Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, знаходиться кримінальне провадження №0000298 від 06.07.2021, за підозрою ОСОБА_8 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 191 КК України.
28.01.2022 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, тобто співучасті у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах.
Так, ОСОБА_8 , на підставі наказу начальника ГУНП в Харківській області у 2016 році була призначена на посаду поліцейського відділення охорони ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Івана Камишева, 35.
Безпосереднім керівником ОСОБА_8 є ОСОБА_9 , який у 2016 році призначений на посаду начальника ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Харківській області, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Івана Камишева, 35.
Відповідно до розробленого ОСОБА_9 злочинного плану, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду поліцейського відділу охорони ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області, замість виконання своїх безпосередніх функціональних обов`язків за місцем несення служби, буде використовувати робочий час у особистих цілях, не пов`язуючи його з виконанням своїх безпосередніх функціональних обов`язків і не перебуваючи у місці несення служби, у тому числі, займатися іншою оплачуваною діяльністю, а ОСОБА_9 , у свою чергу, забезпечить надання недостовірних даних щодо перебування ОСОБА_8 за місцем несення служби, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою безпідставного нарахування та виплати грошового забезпечення останній, і зарахування їй службового стажу.
При цьому, за вказаним розробленим злочинним планом, нараховане ОСОБА_8 грошове забезпечення остання повинна передати ОСОБА_9 у заздалегідь обумовленій частині.
ОСОБА_8 , вчинила активні дії, спрямовані на заволодіння бюджетними коштами шляхом зловживання службовою особою - своїм безпосереднім керівником ОСОБА_9 , своїм службовим становищем, а саме у період з 01.01.2019 по 28.01.2022 не з`являлась за своїм безпосереднім місцем несення служби в ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Івана Камишева, 35, не виконувала покладені на неї службові обов`язки, а використовувала робочий час на власний розсуд, займаючись своїми особистими справами, у тому числі іншою оплачуваною діяльністю.
У зв`язку з чим, у період з 01.01.2019 по 28.01.2022 співробітники управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області, не будучи обізнаними про злочинні наміри останніх, на особисті карткові рахунки ОСОБА_8 , відкриті в АТ КБ «Приват Банк», № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , щомісячно перераховували грошові кошти з призначення платежу «заробітна плата ГУНП в Харківській області», що підтверджується висновком експерта № 34946/1041-1045 від 20.01.2022.
Таким чином, у період з 01.01.2019 по 28.01.2022 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_9 , шляхом зловживання останнім своїм службовим становищем, заволоділи бюджетними грошовими коштами на загальну суму 356 213, 48 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, безпідставно перерахованими на карткові рахунки останньої в якості грошового забезпечення від ГУНП в Харківській області, чим спричинили матеріальну шкоду державі у великих розмірах.
28.01.2022 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_7 за погодженням прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Дане клопотання мотивоване наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК Україна та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
На думку ініціатора клопотання інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати підозрюваній ОСОБА_8 з таких причин:
- особисте зобов`язання у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину і тому буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, здійснюватиме вплив на свідків, щоб уникнути відповідальності;
- особиста порука- у зв`язку з тим, що на адресу ТУ ДБР у м.Полтаві та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрювану;
-домашній арешт- у зв`язку з тим, що не зможе запобігти здійсненню впливу на свідків та переховуванню від органів досудового розслідування та суду.
01 лютого 2022 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано останній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Приймаючи таке судове рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ,ч. 4 ст. 191 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п. п.1,2,3,4 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється та особу підозрюваної: має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце роботи, проживання, має позитивні характеристики з місця проживання, раніше не судима.
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходив з того, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та те, що інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не може бути застосовано підозрюваній ОСОБА_8 .
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
За ст. 177 КПК України підставою, застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.
Прокурор в суді не довів наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У той час як, ч.2 ст.194 КПК України є імперативною нормою і чітко регламентує, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1ст. 194 КПК України. У такому випадку, за ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.191 КК України, що підтверджуються вагомими доказами.
Колегія суддів, окрім врахованого слідчим суддею, враховує: відсутність судимостей в ОСОБА_8 , наявність в підозрюваної міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, постійного місця проживання.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, однак з урахуванням всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування запобіжного заходу в їх сукупності, зокрема те, що у підозрюваної є вагомі соціально-стримуючі фактори, на думку колегії суддів, наявність зазначених вище ризиків не спростовує висновків слідчого судді та не свідчить про недостатність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Так, метою будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України, а тому сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Доводи прокурора про тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється та ризик того, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховано слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому колегія суддів не вбачає підстав для їх повторного врахування.
На думку колегії суддів, обмеження свободи пересування підозрюваної шляхом її ізоляції в житлі через заборону залишати житло в нічний час , який також обмежує свободу особи та змушує підозрювану відчувати на собі певний тягар заборон, зможе запобігти встановленим слідчим суддею та колегією суддів ризикам, що у свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги прокурора.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід відповідатиме меті застосування запобіжного заходу та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4