Провадження № 1-кс/761/9129/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000184 від 05.11.2019 року, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року /справа №761/9884/21/,

В С Т А Н О В И Л А :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000184 від 05.11.2019 року, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року /справа №761/9884/21/.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 17.03.2021 року у справі №761/9884/21, накладено арешт на майно, яке було вилучено 10.03.2021 року під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на: мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 в кількості 1 штука.
ОСОБА_3 вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000184 здійснюється СУ ГУНП у м. Києві, та наразі виконуються вимоги ст.290 КПК України. Водночас, вона немає жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження №0000184, та відповідно до протоколу огляду предмету від 27.10.2021 року, згідно до якого було оглянуто її мобільний телефон: - Iphone 12 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , інформацію, яка може мати значення для слідства, не виявлено. Вважає, що її мобільний телефон не відповідає критеріям речового доказу в даному кримінальному провадженні, а відтак вона є особою, чиї права на володіння майном порушуються. А тому, арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 17.03.2021 року, в частині її власності, а саме: - мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , просить скасувати.
Власник майна - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та дату повідомлялась завчасно та належним чином. Водночас, направила на адресу суду клопотання про судовий розгляд без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Слідчий СУ ГУНП у м. Києві або інша уповноважена особа в судове засідання не з`явився. Разом з тим, від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_4 на адресу суду надійшли заперечення з додатками, в яких в задоволенні клопотання ОСОБА_3 просить відмовити.
Однак неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 05.11.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року справа /№761/9884/21/ накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на мобільний телефон Iphone 12 Pro Max IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, зокрема, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000184 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу та потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи ОСОБА_5 про те, що відпала потреба у такому заході забезпечення, як арешт майна, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, та наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу, та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даний час не відпала, оскільки застосуваннязазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000184 від 05.11.2019 року, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2021 року /справа №761/9884/21/.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя