Справа № 163/1678/21
Провадження № 1-кп/163/42/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000201 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Головне Любомльського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 27.06.2021 близько 14:00 години, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклого конфлікту, керуючись метою протиправного заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, умисно, стиснувши за шию руками неповнолітнього ОСОБА_4 , переніс його декілька метрів утримуючи на собі, після чого умисно кинув його на землю, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого дистального епефізіолізу великогомілкової кістки та перелому малогомілкової кістки правої гомілки з задовільним стоянням відламків, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але спричинили тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Під час судового провадження між потерпілим та обвинуваченим досягнуто угоди про примирення.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно із цією угодою ОСОБА_6 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.
В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення угоди та наслідками її невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст.75 КК України.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд дійшов наступного висновку.
За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим віднесене до нетяжких злочинів. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений, потерпілий та його законний представник цілком розуміють положення ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що дії та інтереси законного представника не суперечать інтересам особи, яку вона представляє, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений, потерпілий та його законний представник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги сторонами під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду.
Обвинувачений, його захисник, потерпілий та його законний представник просили затвердити угоду та не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.
Долю речових доказів вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено; судові витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався, клопотання щодо такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про примирення від 09 вересня 2022 року у кримінальному провадженні №0000201 від 28.06.2021, укладену між потерпілим ОСОБА_4 від імені якого діє законний представник ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази рентгенограму ноги ОСОБА_4 від 27.06.2021, довідку №83 «про звернення на приймальне відділення», опис рентгенограми від 27.06.2021, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000201, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:суддя ОСОБА_1