Справа № 750/2764/22
Провадження № 1-кп/750/185/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000056 від 19.04.2022, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) , грубо порушуючи встановлений у Державній прикордонній службі України порядок проходження військової служби, 26.02.2022р. близько 13 години 00 хвилин в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні імені ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовій частині НОМЕР_1 ), діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 .

13.04.2022 солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

Так, солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення військової частини обов`язки військової служби з 26.02.2022 по 12.04.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті щодо вчинення ним даного кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду, враховуючи викладене вище, свідчення обвинуваченого, надані суду, той факт, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюються, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, його молодий вік, стан здоров`я, згідно наявних даних, що він за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ не звертався, на лікуванні не перебував, за медичною допомогою до лікаря-психіатра в диспансерне психіатричне відділення ЧОПНЛ ЧОР не звертався, те, що він не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем служби, суд також враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі, ближче до нижчої межі санкції вказаної частини зазначеної статті.

Також, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне при призначенні покарання керуватися приписами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, у зв`язку із чим суд зважає на наявність можливості виправлення засудженого без відбування покарання, і прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, а відтак є доцільним прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.

Збитки кримінальним правопорушенням не завдано. Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжні заходи не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1