Справа № 296/6310/22
Вирок
Іменем України

05 жовтня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001592 від 19.08.2022 за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 систематично вчиняє домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_5 , з яким спільно проживає по АДРЕСА_1 , а саме безпідставно створює словесні перепалки провокуючи його на конфлікти, під час яких висловлює в його сторону нецензурні слова та погрози фізичним насильством.
Так, потерпілий ОСОБА_5 неодноразово звертався із відповідними заявами до поліції, за результатом розгляду яких упродовж 2022 року складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, зокрема, 27.06.2022, 13.07.2022, 27.07.2022, за результатом розгляду яких судом прийняті відповідні рішення та було звільнено ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності та обмежено усними зауваженнями.
12.08.2022 близько 17 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_5 , а саме - ображав його словами брутальної лайки та погрожував фізичною розправою в ході чого нацькував на свого батька ОСОБА_5 собаку бійцівської породи, яка спричинила тілесне ушкодження у вигляді глибоких саден на правій верхній кінцівці, садна по передній поверхні живота та правій нижній кінцівці.
Внаслідок вказаних злочинних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Водночас, не припиняючи вчиняти свої неправомірні дії, 17.08.2022 близько 16 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , знову ж таки вчинив відносно свого батька ОСОБА_5 психологічне насильство, що проявились у словесних образах та погрозах фізичної розправи.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173- 2 КУпАП на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжує систематично вчиняти насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_5 .
Дії обвинуваченого кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як систематичне вчинення психологічного та фізичного насильство щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду надав показання, що дійсно вчиняв вказані дії відносно батька ОСОБА_5 . Щиро розкаявся у скоєному. Просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився надавати показання у відповідності до ст. 63 Конституції України. Просив суд обвинуваченого сина ОСОБА_4 суворо не карати.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України як систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Також суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, не офіційно працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.
Приймаючи до уваги, що згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним застосувати до нього покарання у виді обмеження волі, на мінімальний строк, зі звільненням від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили немає. Арешт на майно не накладався. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1