Справа № 591/6600/21
Провадження № 1-кп/591/251/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2021 року близько 13.15 год. ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, одягнувши маску на обличчя та гумові рукавички, зайшов до приміщення ТОВ «Партнер Фінанс» («Кредит кафе») за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, 1, де перебувала працівник установи ОСОБА_7 , якій, погрожуючи ножем, тобто погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, висловив вимогу надати кошти та змусив відкрити сейф, звідки взяв кошти в сумі 11293,7 гривень, тобто здійснив напад на вказану установу та потерпілу, в результаті якого заволодів майном ТОВ «Партнер Фінанс», чим завдав потерпілій стороні матеріальних збитків на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що свою вину у вчиненні наведеного злочину визнає повністю, підтвердивши, що дійсно він за вказаних обставин зайшов до наведеного приміщення, звідки відкрито заволодів грошима фінансової установи. Зазначив також про те, що не бажав застосовувати ніж, а використав його лише з метою залякування працівника установи. Також вважає, що його дії кваліфіковані невірно, оскільки він не погрожував застосуванням насильства.
До зазначених показань обвинуваченого суд відноситься критично та вважає їх обраним способом захисту, оскільки вони спростовуються зібраними належними, допустимими та достатніми доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким чи щодо їх недопустимості суду не наведено.
Так, потерпіла ОСОБА_7 підтвердила вчинення відносно неї та установи, де вона працювала в той момент, кримінального правопорушення ОСОБА_8 за наведених в обвинуваченні обставин, зазначивши також про те, що впізнала ОСОБА_8 та речі, які були вилучені у нього на впізнаннях впевнено за зовнішніми ознаками, які добре запам`ятала при описаних в обвинуваченні подіях, коли обвинувачений перебував в безпосередній близькості від неї і у нього дещо спадала маска з обличчя.
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працівники поліції, показали суду, що, здійснюючи відпрацювання по орієнтуванню щодо наведеного розбійного нападу, ними в маршрутному таксі був виявлений та затриманий обвинувачений, у якого при собі були кошти, в значному розмірі, ніж, та який за зовнішніми ознаками (по переданим прикметам) підходив під опис нападника на наведену фінансову установу, була викликана слідчо-оперативна група.
Крім наведених доказів, вина ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо неналежності чи недопустимості яких суду зазначено не було, а саме:
-протоколом огляду місця події з фототаблицею, під час якого зафіксована обстановка в місці вчинення наведеного злочину (т. 1 а.с. 137), на яких також зафіксована наявність сейфу, з якого викрадені кошти;
-протоколом огляду та дослідженими судом відеозаписами з камер патрульних поліцейських (отриманих на запит слідчого, що відповідає вимогам ст. 93 КПК України), на яких зафіксовані події виявлення в маршрутному таксі обвинуваченого, його поверхневий огляд та затримання, виявлення у нього грошових коштів та ножа (т. 1 а.с. 150-168);
-протоколом огляду та дослідженим судом відеозаписом з камер спостереження з фінансової установи (наданих потерпілою слідчому, що відповідає вимогам ст. 93 КПК України), на яку відбувся напад при описаних в обвинуваченні подіях (т. 1 а.с. 184-201), до того ж на якому зафіксоване часткове зміщення маски з обличчя нападника, що полегшило в подальшому його впізнання потерпілою, про що вона зазначала під час допиту;
-протоколом затримання ОСОБА_8 , оформлення якого та хід якого здійснений з дотриманням вимог ст. 208 КПК України, так само як і виявлення та вилучення у обвинуваченого грошових коштів, ножа та одежі в процесі цієї слідчої дії, опис яких був деталізований при їх огляді (т. 1 а.с. 202-212, 214);
-протоколами впізнання осіб по фото, футболки, шортів, ножа та маски, відповідно до яких потерпіла впізнала в ОСОБА_8 особу, яка вчинила на неї та установу при наведених обставинах розбійний напад, а в вилученій у нього одежі, ножі та масці ті предмети, в які був одягнений нападник та ніж, яким їй погрожували (при цьому з відеозапису впізнання осіб вбачається, що потерпіла без вказівок, переконливо та впевнено розповідає про обставини події, надає детальний опис нападника, що не викликає у суду сумнівів в належності та допустимості згаданих доказів) т. 1 а.с. 221-244;
-наданим слідчому на запит та дослідженим судом відеозаписом (з протоколом огляду) з камер зовнішнього спостереження в районі місця вчинення наведеного злочину, на якому зафіксована особа за зовнішніми ознаками схожа на обвинуваченого, помічена у вказаному в обвинуваченні районі (т. 2 а.с. 29-36);
-висновком експерта, яким підтверджено, що вилучений у ОСОБА_8 ніж не є холодною зброєю (т. 2 а.с. 37-43);
-протоколом слідчого експерименту з відеозаписом, під час якого уточнені та конкретизовані показання потерпілої, яка в тому числі і під час цієї слідчої дії переконливо та впевнено розповідає про обставини нападу (що відповідає запису з камер спостереження), деталізовано описує нападника та його зовнішній вигляд, що вочевидь відповідає зовнішнім прикметам ОСОБА_8 в момент затримання та речам, які у нього виявлені та вилучені (т. 2 а.с. 45-50);
-матеріалами інвентаризації, документами стосовно законності діяльності установи та щодо працевлаштування в ній потерпілої, на які було здійснено напад при наведених в обвинуваченні обставинах (т. 2 а.с. 51-76), якими підтверджено кількість коштів, які зникли та які були вилучені у обвинуваченого в момент затримання;
-висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено осудність обвинуваченого (т. 2 а.с. 77).

Наведені докази, зокрема записи та вилучені у обвинуваченого предмети та речі, дозволяють суду з впевненістю довіряти показам потерпілої, щодо можливості впізнання нею в обвинуваченому саме нападника, оскільки характерні його зовнішні риси, одежа, взуття, риси обличчя дійсно та очевидно відповідають тим, які були у нападника та зафіксовані на відео.
До того ж з відеозапису вбачається, що ОСОБА_8 заходить в приміщення установи та одразу після цього дістає ніж, наближається до ОСОБА_7 , звалює її зі стільця на підлогу, при цьому очевидно демонструючи їй ніж, розмахуючи ним перед потерпілою та наближаючи його до неї (в певний момент потерпіла навіть ногою відштовхувала руку обвинуваченого з ножем, який намагався наблизити його до неї), тобто демонструючи намір застосування зброї, що потерпіла сприймала як реальну загрозу її життю та здоров`ю, а також внаслідок чого, тобто побоюючись за своє життя, під примусом відчинила сейф, розташований в замкненій шухляді.
Згаданий відеозапис цілком та очевидно підтверджує той факт, що ОСОБА_8 зайшов до приміщення установи вже з метою здійснення нападу на неї для заволодіння коштами, а сейф було відчинено потерпілою саме внаслідок застосування до неї сили, демонстрації ножа перед нею, що спростовує твердження сторони захисту про відсутність у нього такої ознаки розбою, як погроза застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та проникнення, оскільки відсутність у обвинуваченого бажання на безпосереднє застосування зброї, яку він демонструє, не виключає такої ознаки, тому що сам факт демонстрації зброї при нападі та сприйняття можливості її реального застосування по відношенню до потерпілої і зумовлює склад злочину, передбаченого ст. 187 КК України.
Що стосується такої ознаки як проникнення, то і в цьому питанні є помилковими твердження захисту стосовної її відсутності, оскільки обвинувачений з огляду на наведені висновки суду та оцінку наведених доказів заходив до приміщення установи саме з незаконною метою здійснення розбійного нападу, а вільний доступ при цьому до приміщення не має значення. До того ж, не дивлячись на вільний доступ до приміщення фінансової установи, обвинувачений також вчинив дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом без фізичного входу до нього, але шляхом застосування психічного та фізичного примусу до потерпілої, демонструючи їй зброю (ножа), тобто особі, яка мала доступ до наведеного місця (замкненого в шухляді сейфу), та яка, саме внаслідок застосування до неї зазначених заходів, відчинила сейф та дістала з нього гроші (з місця з обмеженим доступом).

Отже, обвинувачений, поєднуючи свої дії з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, за вказаних обставин здійснив саме опосередковане проникнення.

Згадані висновки суду цілком узгоджуються з висновками висловленими в судових рішеннях Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 755/7958/17 та від 18 квітня 2018 р. у справі № 569/1111/16-к.

Незначні неточності чи суперечності в показах потерпілої, суд відносить на суб`єктивне сприйняття згаданих в обвинуваченні подій та стресовість ситуації, в якій опинилась ОСОБА_7 внаслідок здійсненого нападу.

Таким чином, згадані докази є належними, допустимими та достатніми, щоб вважати зазначені обставини вчиненого обвинуваченим діяння встановленими, факт скоєння ним цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними протиправними діями, поєднаними з проникненням до сховища, які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, вчинив розбій, кваліфікуючою ознакою якого є проникнення до сховища.

Під час судового розгляду сторона захисту наполягала на наявності в даному випадку такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, але суд з такою позицією погодитись не може.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_8 щирого каяття, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, ОСОБА_8 на початку судового розгляду при виконанні вимог ч. 1 ст. 348 КПК України взагалі не визнав своє винуватості та лише під час допиту після дослідження всіх доказів заявив про визнання своєї винуватості (фактично частково, оспорюючи кваліфікацію дій), проте, таке зізнання мало формальний характер з намаганням применшити свою відповідальність та носило вимушений характер, з огляду на непослідовність позиції сторони захисту (визнання провини під тиском доказів, а не внаслідок власного усвідомлення та каяття в скоєному), так само як і формальний характер носило вибачення обвинуваченого перед потерпілою, з огляду на наведені вище твердження.

Тобто, пом`якшуючих та обтяжуючи покарання обставин суд не вбачає.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він є не судимою особою, не одружений, не працює, має позитивні характеристики, певні вади здоров`я, а також родичів, які можуть потребувати в тому числі і його стороннього догляду.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину.

Враховуючи викладене, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який становить велику суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідатиме меті кримінального провадження, сприятиме попередженню вчинення як обвинуваченим так і іншими особами кримінальних правопорушень.
Проте, врахувавши вчинення злочину ОСОБА_8 вперше, наявність у нього вад здоров`я, а також вад здоров`я його близьких осіб, позитивну репутацію обвинуваченого в минулому, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе визначити міру покарання ближче до мінімального розміру санкції відповідної частини статті.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертного дослідження, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог закону.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, з огляду на наявний ризик ухилення від суду.

На підставі ч. 3 ст. 187 КК України, керуючись ст.ст. 124, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна крім житла.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 обраховувати з 23 серпня 2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання його попереднє ув`язнення з 08 серпня 2021 року по 22 серпня 2022 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази: диски з записами та флеш-накопичувач залишити в матеріалах провадження; ніж знищити; футболку, шорти, резинові капці, маску, сумку-барсетку, банківську картку, мобільний телефон з сім-карткою, три чеки та один талон повернути ОСОБА_8 , зі скасуванням на наведене майно арешту; грошові кошти в сумі 10100 гривень, місцем зберігання яких, згідно постанови слідчого, є Сумська філія АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Н.р.Стрілки, 3/1 в м. Суми повернути ТОВ «Партнер Фінанс», зі скасуванням на наведене майно арешту.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1372,96 гривні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше чим до 21 жовтня 2022 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді