ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/448/22 Справа № 705/1477/22 Категорія: ч.1 ст.309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді у виді одного року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який відраховувати з моменту проголошення вироку.

На підставі статті 76 КК України покладені на ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення експертизи № СЕ-19/124-22/2301-НЗПРАП від 28.03.2022 в сумі 2745 грн. 92 коп. стягнуті з ОСОБА_8 на користь держави.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 у невстановлений час та у невстановленому місці придбав речовину рослинного походження та усвідомлюючи, що дана речовина є наркотичним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, зберігав та перевозив її, не переслідуючи при цьому мети збуту.

16.03.2022, близько 19.30 год., на блокпосту №2 по вулиці Вокзальній в м. Умань Черкаської області (в`їзд в місто Умань від а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка) у зв`язку з уведенням 24.02.2022 в Україні на підставі Указу Президента України №64/2022 військового стану, працівниками поліції був зупинений автомобіль «ВАЗ 217030», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на запитання працівників поліції чи має він в автомобілі заборонені предмети чи речовини, повідомив, що має, та добровільно дістав із кишені водійського сидіння два поліетиленові зіп-пакети із речовиною рослинного походження, після чого, в ході огляду місця події було вилучено дані поліетиленові пакети із речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса наркотичного засобу в перерахунку на висушену речовину становить 8,118г, який останній незаконно придбав, зберігав та перевозив в автомобілі без мети подальшого збуту.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок районного суду в частині призначеного йому покарання. Призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому вказує, що є незрозумілою і немотивованою позиція районного суду щодо необхідності застосування міри покарання найбільш суворої, передбаченої санкцією статті.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи прокурора, яка не заперечила проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано вірно, за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, що також не оспорюється в апеляційній скарзі. За таких обставин, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз в цій частині та відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який класифікується кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, врахована обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин та призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі із застосуванням вимог ст.75 КК України звільнив ОСОБА_9 з іспитовим строком тривалістю один рік і на підставі ст.76 КК України поклав на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язком залученням засудженого до праці.

Даний вид покарання у виді обмеження волі на відміну від покарання у виді штрафу є суворішим, що погіршує становище обвинуваченого, і в даному випадку застосування чи не застосування положень ст.75 КК України ніяким чином не впливає на визначення суворості покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_9 вчинив один епізод злочинної діяльності, який є кримінальним проступком, визнав винуватість в інкримінованому діянні, що свідчить про його відношення до скоєного, раніше не судимий, щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 слід пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Враховуючи вище наведене, дотримуючись загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, колегія суддів вважає необхідним пом`якшити ОСОБА_9 призначене місцевим судом покарання за ч.1 ст.309 КК України та приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегією суддів з`ясовано позицію апелянта, що у даному випадку призначене покарання у виді 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке підлягає реальному виконанню, буде пом`якшеним покаранням для ОСОБА_8

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України з одного року обмеження волі із застосуванням положень статей 75, 76 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий-суддя

Судді -