Провадження № 11-кп/4808/453/22
Категорія ч.2 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року щодо ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 жовтня 2022 року включно. Визначено ОСОБА_10 заставу у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 52000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 жовтня 2022 року включно. Визначено ОСОБА_8 заставу у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в розмірі 52000 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, обвинувачена ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Посилається на те, що при обранні запобіжного заходу не було взято до уваги, що вона є мамою малолітньої дитини. Вказує, що вона зобов`язується виконувати покладені на неї законні вимоги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Вказує на те, що перебуваючи в ізоляції він жодним чином не впливає і не намагається вплинути на свідків, а також те, що він є батьком малолітньої дитини.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 повністю підтримали вимоги апеляційних скарг та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.307 КК та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

18 серпня 2022 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строком на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за який відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні і продовжують існувати, зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду,незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначення застави.

Також, суд першої інстанції враховує дані про особу обвинуваченої ОСОБА_10 , яка раніше судима за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, покарання за яке нею не відбуте, те що ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.307 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України,.які не відпали і не зменшилися. Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів змінилися, та відповідно вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під вартою та унеможливлює застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,422-1КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5