Справа № 163/517/22
Провадження № 1-кп/163/115/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000048 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ладинь Любомльського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої-спеціальної освіти, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.162 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 01.03.2022 близько 13:00 години, перебуваючи на території господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав бензопилу марки «STIHL» моделі «MS 180», ринкова вартість якої становить 3366,67 гривень, належну ОСОБА_4 , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, ОСОБА_6 13.04.2022 близько 11:45 години, маючи умисел направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканість житла та іншого володіння, діючи на ґрунті раптово виниклого злочинного умислу, всупереч чинному законодавству, без добровільної на те згоди власниці житлового будинку, що належить ОСОБА_5 та розташований по АДРЕСА_1 , не маючи законних правових підстав для відвідування вищевказаного житлового будинку, через вікно незаконно проник до нього, чим порушив право ОСОБА_5 на недоторканість житла та володіння, передбачене ст. 30 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна та незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.162 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про примирення між потерпілими та обвинуваченим.

Згідно із цією угодою обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.
В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення угоди та наслідками її невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначено у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки із звільненням від його відбування з випробуванням.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд дійшов наступного висновку.
За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_6 в підготовчому засіданні визнав себе винуватим повністю.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, на момент укладення угоди були віднесені до кримінальних проступків. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.1 ст.185, ч.1 ст. 162 КК України в редакції чинній на час вчинення кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачений та потерпілі цілком розуміють положення ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та потерпілі, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги сторонами під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.
Обвинувачений та потерпілі проти затвердження угоди не заперечили і погодились на призначення узгодженого в угоді покарання.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про примирення від 29 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000048 від 04.03.2022 року, укладену між потерпілими: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
-за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази :

- бензопилу марки «STIHL» моделі «MS 180», яка зберігається в кімнаті речових доказів відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок судових витрат на залучення експерта.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1