Справа № 148/1440/22
Провадження №1-кс/148/410/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей Тульчинської міської ради ОСОБА_8 , інспектора ювенальної поліції ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина клопотання слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000252, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мирнопілля Арцизького району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимому, -
встановив:
Слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області звернулася в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Клопотання мотивоване тим, що Тульчинським РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000252 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, підозрюваним у якому є ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що будучи раніше судимим, 07.04.2022 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом строком на 1 рік, маючи при цьому не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
Так 10.09.2022 року, близько 15:00 години ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для власних цілей, прийшов до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на земельній ділянці, яка розташована на відстані біля 25 м. від будинку, помітив мотоблок торгової марки «Zubr» моделі «JR-Q78E» зеленого кольору, разом із автомобільним причіпом, власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Далі ОСОБА_5 , усвідомлюючи належність на праві приватної власності мотоблока разом із автомобільним причіпом іншій особі, реалізовуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно, умисно, шляхом вільного доступу, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає з території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мотоблоком марки «Zubr» моделі «JR-Q78E», вартістю 46600 гривень 00 копійок, разом із причіпом, вартістю 20800 гривень 00 копійок., власником якого є ОСОБА_11 .
Після незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме мотоблоком разом із причіпом ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 67400 гривень 00 копійок. 10.09.2022 о 18:40 год. в межах вказаного кримінального провадження згідно п. 2 ч. 1, 2 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано. 11.09.2022 о 17 год. 00 хв. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 обґрунтована тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення, при цьому розуміючи, що в Україні введено військовий стан продовжив вчиняти злочини; вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, тобто після ухвалення відносно останнього обвинувального вироку із застосуванням ст. 75 КК України належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років; може незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання, оскільки він із ними добре знайомий.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, схильний до вчинення злочинів та правопорушень. Відтак, слідчий просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Вважають, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути відповідальності за вчинене, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі до 8 років; продовжити вчиняти інші правопорушення, оскільки відносно нього до суду скеровано обвинувальний акт, згідно якого він обвинувачується у вчиненні крадіжок; може незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання, оскільки він із ними добре знайомий. Вважають, що жоден інший запобіжний захід не зможе перешкодити вказаним ризакам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання слідчого. Послались на те, що ОСОБА_5 визнає провину у вчиненому, співпрацює з органом досудового розслідування. Вважають, що тримання під вартою найсуворіший запобіжний захід, а процесуальну поведінку підозрюваного в даному кримінальному провадженні може забезпечити цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 має постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю та сестрами.
Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні просила обрати відносно свого сина ОСОБА_5 домашній арешт.
Представник служби у справах дітей Тульчинської міської ради зазначила, що ОСОБА_5 є дитиною з сімї, яка перебуває в складній життєвій ситуації. З його матірю та ним особисто проводились бесіди та розяснювальна робота щодо належної поведінки. Вважає, що він все ж таки є дитиною, якій ще не виповнилося 16 років, а тому доцільним є обрання більш мякішого запобіжного заходу.
Представник ювенальної поліції зазначила, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться в них на обліку, оскільки є особою, яка постійно вчиняє дрібні краджіки. З ним неодноразово проводились бесіди, як із його матірю. Однак ніяких результатів це не дає. зараз їй відомо, що в суді відносно нього розглядається кримінальне провадження за ст. 185 КК України, тому доцільно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підставі ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» № 14 від 19.12.2014 зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
Крім того, з аналізу ч.2 ст. 177 КПК України вбачається, що, крім наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК, слід враховувати, що підставою застосування запобіжного заходу має бути наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, згідно рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
З досліджених в судовому засіданні доказів слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтуваність даної підозри підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2022 (а.с. 5), копією протоколу огляду місця події від 10.09.2022 (а. с. 7), копією протоколу допиту потерпілого від 10.09.2022 (а. с. 8), копією протоколу огляду від 10.09.2022 (а. с. 9), копією протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 10.09.2022 (а.с. 10, 11 ), протоколами допиту малолітніх свідків від 10.09.2022 (а. с. 13-16 ), протоколом допиту свідка від 10.09.2022 (а. с. 17).
Також прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення відповідальності, з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років; можливості вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення, адже він має непогашену судимість за корисливий злочин, при цьому належних висновків не зробив та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення в період іспитового строку.
Разом з цим, стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, не доведено наявність існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, адже він є неповнолітньою дитиною, якій ще не виповнилося 16 років.
Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування ризиків щодо можливості вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення та можливості переховування від органів досудового розслідування, що свідчить про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу з метою запобігання вказаним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя керується вимогами ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Також слідчим суддею приймається до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом. А за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту ще й винятковий запобіжний захід, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено обставин недостатності застосування підозрюваному ОСОБА_5 , який є неповнолітньою особою, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема домашнього арешту.
Так, як встановлено з довідки в.о. старости Суворовського старостинського округу Г.В. Приймак № 181 від 12.09.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матірю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_1 .
За змістом ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Частиною 4 ст. 194 КПК України, визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Отже, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, існуючих ризиків, особи підозрюваного, який є неповнолітнім, має постійне місце проживання, проживає разом зі своєю матірю, за місцем проживання характеризується негативно, враховуючи співмірність вчиненого ним діяння та завданими його діями наслідкам, слідчий суддя доходить висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя вважає, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, визначених п.п. 3, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, дозволить запобігти ризикам щодо ухилення останнього від органів досудового розслідування, суду, можливого вчинення нового кримінального правопорушення та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання слідчого не вбачається.
Керуючись ст. 177, 181 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду невідкладно; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.
Строк дії ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом становить 60 діб, до 10.11.2022 включно.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду. Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1