Справа № 509/2932/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 07.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Іллічівськ, Одеської області, громадянки України, українки, що має вищу освіту, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського регіонального управління №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308 від 07.07.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України відносно ОСОБА_5 .

В відповідності до наданого клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що 29.04.2022 приблизно о 11 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приїхала до будинку свого дядька ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходилася її мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Саме в цей час між ОСОБА_5 та її матір`ю ОСОБА_9 , які знаходились на ганку, перед входом до приміщення будинку, виник словесний конфлікт щодо материнських прав на малолітню доньку ОСОБА_5 , яку з дитинства виховує, доглядає та утримує ОСОБА_9 .

На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, внаслідок сварки, що відбулася між ними, зумовленої непорозумінням щодо подальшого утримання та виховання малолітньої доньки, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння своїй матері ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , нанесла останній один удар кулаком в область правої нижньої ділянки ока, внаслідок чого ОСОБА_9 вдарилася потилицею об косяк біля дверей, чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми у формі: струсу головного мозку; гематоми підочної ділянки справа; закритого перелому медіальної та нижньої стінки правої орбіти; осередків решітчастої кістки зі зміщенням уламків, верхньої стінки правої гайморової пазухи

Встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі: струсу головного мозку; гематоми підочної ділянки справа; закритого перелому медіальної та нижньої стінки правої орбіти; осередків решітчастої кістки зі зміщенням уламків, верхньої стінки правої гайморової пазухи, були небезпечними для життя і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

29.07.2022 відносно ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та направлено за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 (фактично підозру отримала 12.09.2022 р., в приміщені відділення поліції №1 Одеського регіонального управління №2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, смт.Овідіополь, вул.Берегова, 9).

Підозра ОСОБА_5 обґрунтована зібраними у ході досудового розслідування доказами: Заявами ОСОБА_9 від 29.04.2022 та 07.07.2022; допитом потерпілої ОСОБА_9 від 07.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 07.07.2022; протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 11.07.2022; висновком судово медичної експертизи від 14.07.2022.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.08.2022 р. надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 11.09.2022 р. о 12 годині 46 хвилин ОСОБА_5 була затримана в приміщені відділення поліції №1 Одеського регіонального управління №2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, смт.Овідіополь, вул.Берегова, 9.

При вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною (позбавлення волі від п`яти до восьми років позбавлення волі) дає підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, установлено також, що ОСОБА_5 на виклики до слідчого не з`являлася, не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що дає підстави вважати, що остання має обґрунтовану можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу та свідків по вказаному кримінальному провадженню, оскільки їх покази є визначальними у кримінальному провадженні. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, щоб ті утримались від спілкування з правоохоронними органами; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, як на підозрювану у кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлюється військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Вказаний ризик підтверджує те, що теперішня криміногенна обстановка в Україні може схилити особу до нового злочину.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що вона не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Таким чином, вона може спробувати втекти та переховуватись від органів досудового розслідування та суду у інших областях, або взагалі за межами території України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді застави пов`язана з тим, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого із застосуванням насильства, і такий запобіжний захід не зможе в повному обсязі забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що вона не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваної до органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий вважає, що враховуючи вищевикладене, та те що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, даний злочин вчинений зі застосуванням насильства, доцільно застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строків досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрювана та її захисник проти задоволення клопотання заперечували, заявили клопотання, яким просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначив, що підозрювана раніше не судима, має встановлене місце проживання за місцем служби свого чоловіка ОСОБА_14 , в м.Баштанка Миколаївської області, до затримання їй не було відомо про підозру, з травня 2022 року вона перебувала разом з чоловіком по госпіталям на території України, де її чоловік лікувався від травм, отриманих при рпоходжені військової служби, й, відповідно, вона не мала й не має наміру перешкоджати слідству будь яким чином, зобов`язується з`являтись до слідчого по першій вимогі.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п.74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування та доказів належного та своєчасного повідомлення ОСОБА_5 про підозру, перешкоджання підозрюваною проведення слідства, та неможливості застосування до підозрюваної інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 07.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб, а саме, до 10.11.2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 10.11.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 15.09.2022 р. о 09.10.

Слідчий суддя ОСОБА_1