УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

м. Київ
справа № 205/1983/18

провадження № 51-1215 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпро від 27 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 24 січня 2022 року, якими
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку м. Дніпро,
засуджено за частиною 1 статті 382 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 цього ж Кодексу суд звільнив засуджену від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 1 рік та поклав на неї виконання обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК.
Обставини справи
1. Суд першої інстанції визнав доведеним, що 14 червня 2017 року набрало законної сили рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року, яким ОСОБА_4 зобов`язано не перешкоджати вселенню ОСОБА_5 у домоволодіння АДРЕСА_1 та передати тій ключі від хвіртки і будинку. ОСОБА_4 не виконала вказаного рішення.
Доводи касаційної скарги

4. Засуджена просить скасувати оскаржені судові рішення і закрити кримінальне провадження.
2. Вона вважає, що суд першої інстанції ґрунтував свій висновок про її винуватість на сукупності доказів, які не доводять її винуватості поза розумним сумнівом, оскільки показання свідків, яких державний виконавець залучав як понятих для складання акту про неможливість виконати рішення суду та які є родичами потерпілої, нічим не підтверджені. Також вказує на те, що суд послався на недопустимий доказ приклеєний державним виконавцем на вхідні ворота домоволодіння аркуш паперу.
3. Також засуджена посилається на те, що потерпіла не приходила до неї за ключами і вона не могла виконати рішення суду про передачу ключів.
Оцінка Суду

5. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
6. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
7. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
11. Засуджена посилається на те, що суд не міг приймати до уваги докази, що свідчать про повідомлення засудженої про виконавче провадження прикріпленим до воріт аркушем з відповідним текстом. Однак засуджена не вказала, які саме правила щодо допустимості доказів були порушені при отриманні або наданні суду цього доказу. Тому Суд відхиляє цей довід як відверто необґрунтований.
8. Засуджена посилається на те, що суд першої інстанції ґрунтував свій висновок на показаннях свідків, яких державний виконавець залучав в якості понятих для складання акту про неможливість виконати рішення суду та які є родичами потерпілої, а тому ці свідчення не можуть довести її винуватість поза розумним сумнівом.
11. Згідно з положеннями статті 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
9. Суд послався на показання свідків, які спостерігали як державні виконавці під час неодноразових виїздів за місцем проживання засудженої намагались повідомити про примусове виконання рішення суду, однак вона не відчиняла двері та усіляко уникала повідомлень. У сукупності з показаннями потерпілої ці свідчення дали суду підстави для висновку про свідоме невиконання засудженою рішення суду. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів оцінку ним достовірності доказів та їх достатності для висновку про винуватість засудженої. Тому Суд відхиляє цей довід засудженої.
12. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ретельно перевірив доводи, надав вичерпні відповіді на них, які, по суті, аналогічні доводам касаційної скарги. Касаційна скарга не містить доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій. Таким чином, суд апеляційної інстанції дотримався вимог статті 419 КПК. Будь-яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в скарзі не наведено.
З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпро від 27 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 24 січня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3