Справа № 308/4652/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , третьої особи, щодо арешту майна якої вирішується питання ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/4806/212/22 за апеляційною скаргою представника третьої особи ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 про повернення скарги представника третьої особи ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого та прокурора у не поверненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000398 від 16.04.2022.

Згідно оскарженої ОСОБА_7 ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 вона в інтересах ОСОБА_8 звернулася до цього місцевого суду із вищезазначеною скаргою, в якій просила зобов`язати дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 або інших дізнавачів, які входять до складу групи та здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000398 від 16.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.356 КК України та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, негайно повернути ОСОБА_8 або його представнику майно, тимчасово вилучене 03.04.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, Православна набережна, 20, а саме: автомобіль «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про повернення скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя посилається на наступне.

Вивчивши надані «заявником ОСОБА_8 » (його представником адвокатом ОСОБА_7 ) письмові докази на підтвердження його права володіння автомобілем «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що такі не підтверджують право власності ОСОБА_8 на вказаний транспортний засіб.

Слідчий суддя також констатував, що у нього на розгляді перебувало клопотання прокурора про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000398 від 16.04.2022 (справа 308/4652/22), до матеріалів якого додано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, згідно якої автомобіль «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 був направлений як гуманітарна допомога Військовій частині НОМЕР_3 НГУ.

В матеріалах наведеної вище скарги відсутні належні докази на підтвердження права власності заявника ОСОБА_8 на вказаний транспортний засіб.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану у даній справі ухвалу слідчого судді від 03.05.2022 про повернення заявнику скарги на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_7 вказує, що 06.04.2022 власник майна, що було тимчасово вилучене на підставі протоколу від 03.04.2022, звертався до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про повернення йому вказаного автомобіля. Вказана заява залишена без будь-якого реагування зі сторони органу досудового розслідування.

19.04.2022 органу досудового розслідування подано клопотання про повернення власнику майна, що було тимчасово вилучене в нього на підставі протоколу від 03.04.2022, оскільки в порушення ч.5 ст.171 КПК слідчий чи прокурор з клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді не зверталися. Про результати розгляду вказаного клопотання в порядку та строки, визначені ст.220 КПК України власник тимчасово вилученого майна не повідомлявся.

З часу вилучення майна відсутнє процесуальне рішення слідчого судді, яке б підтверджувало законність його тримання, тому таке майно має статус тимчасово вилученого майна.

Законне утримання тимчасово вилученого майна органом досудового розслідування можливе лише в разі накладення на нього арешту. В даному випадку слідчий чи прокурор повинні були звернутися з таким клопотанням про арешт, в передбачений КПК України строк.

В порушення вимог кримінального процесуального законодавства України клопотання про арешт майна, тимчасово вилученого під час огляду місця події від 03.04.2022, не було подано до слідчого судді у період до завершення наступного робочого дня після його вилучення ані слідчим, ані прокурором. Не було таке майно і повернуто особі, в якої його було вилучено, що свідчить про вчинення слідчим бездіяльності, яка підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

На підставі наведеного 02.05.2022 володільцем тимчасово вилученого майна в порядку ст.303 КПК України подана скарга на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 03.05.2022 повернуто заявнику скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Таке рішення слідчого судді мотивоване тим, що оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження права власності заявника ОСОБА_10 на вказаний транспортний засіб, відтак, на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України вказана скарга підлягає поверненню заявнику.

Зі вказаним рішенням слідчого судді третя особа та його представник погоджуються, скарга повернута заявнику безпідставно, без належної оцінки доводів скарги та долучених до неї доказів на підтвердження права власності (володіння) заявника ОСОБА_10 на вилучений транспортний засіб, а отже повернення скарги не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Визначення поняття законний власник, володілець (користувач) наземного транспортного засобу надано, зокрема в п. 1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV згідно якого, власники транспортних засобів -юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Той факт, що під час огляду місця події 03.04.2022 слідчим було тимчасово вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_11 є свідченням, що ОСОБА_12 є законним володільцем (користувачем) вказаного транспортного засобу, а відтак є суб`єктом, який наділений повноваженнями оскаржити бездіяльність з неповернення майна.

Крім того, згідно рахунку № 733 від 08.03.2022 покупцем автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_13 , який здійснив оплату 4 500 євро готівкою та 3 000 євро з банківської карти.

Вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу надавалося митному органу при проходженні митного контролю, про що свідчить прямокутний штамп Львівської митниці ДФС від 09.03.2022 «Під митним контролем».

Зазначений доказ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 підтверджує право власності (володіння) ОСОБА_10 на вказаний автомобіль та спростовує висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_12 не є володільцем цього майна.

Щодо посилання слідчого судді на долучену прокурором до клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, згідно якої вказаний вище автомобіль був направлений як гуманітарна допомога Військовій частині НОМЕР_3 НГУ, третя особо та його представник вважають за доцільне звернути увагу апеляційним судом на таке.

Правові, організаційні, соціальні засади отримання, надання, оформлення, розподілу і контролю за цільовим використанням гуманітарної допомоги, питання гласності і прозорості цього процесу регулюються Законом України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 № 1192-XIV.

Стаття 3 цього Закону визначає, що підставою для започаткування процедури визнання допомоги гуманітарною є письмова пропозиція донора про її надання.

Підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

07.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 224 «Про затвердження переліку категорій товарів, що визнаються гуманітарною допомогою без здійснення процедури визнання таких гуманітарною допомогою у кожному конкретному випадку, на період воєнного стану та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань гуманітарної допомоги» (дата набрання чинності 08.03.2022).

Відповідно до вказаної постанови КМУ легкові автомобілі (код згідно УКТЗЕД 8703) належать до категорії товарів, які позначені двома зірочками (**).

Категорії товарів, які позначені двома зірочками (**), ввозяться на територію України за наявності письмового рішення голови Ради міністрів АР Крим, голови ОДА, голови Київської, Севастопольської міської держадміністрації (керівника відповідної військово-цивільної або військової адміністрації у разі її утворення) щодо визначення переліків товарів та ваги вантажів, що необхідні для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, цивільного захисту населення та його повсякденних потреб.

Як вбачається з матеріалів скарги, вказаний автомобіль проходив митний контроль 09.03.2022 (про що свідчить прямокутний штамп Львівської митниці ДФС від 09.03.2022 «Під митним контролем»), а отже зазначені вище законодавчі норми були чинними.

Разом із тим, матеріали кримінального провадження не містять рішення керівника Львівської ОВА про визнання автомобіля гуманітарною допомогою (автомобіль ввозився через пункт перетину кордону, що знаходиться у Львівській області), як і не містять письмової згоди отримувача гуманітарної допомоги на її одержання.

Натомість матеріали кримінального провадження містять лист-прохання за підписом керівника військової частини НОМЕР_3 від 07.03.2022, в якій командир просить Львівську митницю ДФС посприяти в отриманні автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова НОМЕР_2 для заступника командира НОМЕР_5 батальйону ВЧ НОМЕР_3 НГУ лейтенанта ОСОБА_14 , а не для потреб військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.

Вказаний лист за підписом керівника військової частини додатково підтверджує те, що вказаний автомобіль не був призначений як гуманітарна допомога для потреб військової частини.

У протилежному випадку повинно б існувати рішення керівника Львівської ОВА про визнання автомобіля гуманітарною допомогою. Таке рішення повинно бути долученим до декларації, чому у вказаному конкретному випадку зроблено не було.

Усі інші категорії товарів (без зірочок) автоматично і без будь-яких погоджень визнаються гуманітарною допомогою і можуть ввозитися на територію України без здійснення процедури визнання таких товарів гуманітарною допомогою, на підставі декларації, яка заповнюється водієм перед перетином кордону.

Вказані законодавчі положення (чинні станом на день ввезення автомобіля на територію України 09.03.2022) свідчать, що процедура визнання вказаного автомобіля гуманітарною допомогою не дотримана.

Більше того, слідчому судді надано копію, вилученого слідчим свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (країна видавник свідоцтва Нідерланди, ЄС), відповідно до якого автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_15 .

Таким чином, слідчий суддя в порушення вимог п.1 ч.2 ст.304 КПК України безпідставно повернув скаргу заявнику.

Оскаржене в апеляційному порядку рішення слідчого судді від 03.05.2022 про повернення скарги є таким, що не ґрунтується на законі, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а дана справа поверненню на новий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який повністю заперечив проти апеляційної скарги представника третьої особи, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Враховуючи п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Приписи ст.307 КПК України регламентують, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя повернув ОСОБА_7 подану нею скаргу, посилаючись на те, що письмові докази надані ОСОБА_8 на підтвердження його права володіння автомобілем марки «Volkswagen Touareg» не підтверджують його право власності.

Однак, апеляційний суд не погоджується з вищенаведеним висновком слідчого судді з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів провадження під час огляду місця події 03.04.2022 слідчим було тимчасово вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_11 , що є свідченням того, що ОСОБА_12 є законним володільцем (користувачем) вказаного транспортного засобу.

Крім того, згідно рахунку № 733 від 08.03.2022 покупцем автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_13 .

Дійшовши висновку про необхідність повернення ОСОБА_7 поданої нею скарги в інтересах ОСОБА_11 висновок слідчого судді в цій частині є передчасним, у зв`язку з чим, не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що повернувши ОСОБА_7 подану нею скаргу із наведених в ухвалі підстав, слідчий суддя не врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у частині права на справедливий судовий розгляд справи; ст. 21 КПК України щодо доступу особи до правосуддя; ст. 24 КПК України щодо права, що регламентує можливість оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі і прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення чи не врахування слідчим суддею, судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що повертаючи ОСОБА_7 подану нею скаргу із наведених в ухвалі підстав і прийнявши рішення без участі скаржника, слідчий суддя порушив передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст.7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема, верховенство права та законність, зміст яких розкрито в ст.ст. 8,9 цього Кодексу, порушив право особи на доступ до правосуддя, що у свою чергу перешкодило слідчому судді повно та всебічно розглянути вказану вище скаргу, перевірити зазначені в ній доводи, а також вплинуло на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом, що у свою чергу зумовлює скасування постановленого слідчим суддею судового рішення, а подану ОСОБА_7 скаргу слід повернути до суду першої інстанції на новий розгляд слідчим суддею.

При розгляді поданої ОСОБА_7 скарги слідчому судді необхідно ретельно перевірити її доводи, дати їм відповідну оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_16 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2022 скасувати, а матеріали даної справи повернути до того ж місцевого суду на новий судовий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і згідно ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: