Справа 369/1251/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/31/2022 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює начальником дільниці ТОВ «Альянс Будівельників України», раніше не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345? КК України та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення;
цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишено без розгляду;
вирішене питання про речові докази.
Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачувався у тому, що він, 28 жовтня 2016 року, близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на земельній ділянці біля озера в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (більш точного місця досудовим розслідування не встановлено), помітивши журналістів інформаційного агентства «Стоп корупції ТВ» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 разом із оператором ОСОБА_15 , які маючи редакційне завдання в межах журналістського розслідування, прибули на місце події де проводили відеозйомку робіт щодо видобутку корисних копалин, з метою зашкодити здійсненню журналістами законної професійної діяльності, а саме припинити відеозйомку, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 перебуває на посаді журналіста в ТОВ «ІА «Стоп Корупція ТВ», схопив його за праву руку та наніс кулаком правої руки два удари в область обличчя, після чого, продовжуючи тримати останнього за руку та верхній одяг, кинув останнього головою в паркан. Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалюючи виправдувальний вирок суд першої інстанції послався на те, що у ході судового розгляду не було доведено наявності об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345? КК України, що указує на відсутність у діях ОСОБА_11 складу цього злочину.
В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 указано на незаконність вироку. Зокрема, вважав необґрунтованим висновок суду про те, що його діяльність не була пов`язана із здійсненням професійної діяльності журналіста в розумінні примітки до ст. 345? КК України. На переконання апелянта, вказана теза суду не ґрунтується як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження. Необґрунтованими на думку потерпілого є також і висновки суду про відсутність об`єктивної сторони злочину в діях обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки з об`єктивної сторони такі дії полягали у нанесенні ударів потерпілому, наслідком яких стали легкі тілесні ушкодження. Просив вирок скасувати та ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345? КК України та задовольнити заявлений цивільний позов.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав на необґрунтованість висновків суду про те, що діяльність потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до договору стажування, не пов`язана із здійсненням законної професійної діяльності журналістом у розумінні примітки до ст. 345? КК України. Вказані висновки суду, на думку прокурора спростовуються дослідженим у ході судового провадження листом за підписом директора ТОВ «ІА «Стоп корупції», відповідно до якого, стажер-журналіст ОСОБА_9 28.10.2016 року виконував журналістське завдання на місці події редакторів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . При цьому, відповідно до договору від 15.05.2016 року, ОСОБА_9 з 15.05.2016 року виконував роботу журналіста на замовлення ТОВ «Інформаційне агентство «Актуальна правда». Крім цього, висновки суду про те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 28.12.2016 року та як наслідок пред`явлення ОСОБА_11 обвинувачення поза межами строку досудового розслідування на думку апелянта не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Зокрема, прокурор звернув увагу на те, що у даному кримінальному провадженні постановою слідчого зупинялися строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Питання щодо скасування цієї постанови слідчого у судовому порядку не вирішувалося, що свідчить про необґрунтованість висновків суду в цій частині. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345? КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
У запереченнях на апеляційні скарги сторони обвинувачення, ОСОБА_11 звернув увагу на необґрунтованість та безпідставність їх доводів, у зв`язку із чим просив залишити їх без задоволення, а ухвалений вирок без зміни. На спростування тверджень апелянтів, обвинувачений зверну увагу на те, що ОСОБА_9 станом на 28.10.2016 року не був журналістом, оскільки проходив стажування у Інформаційному агентстві «Стоп корупції ТВ». Крім того, обвинувачений не знайшов жодної публікації ОСОБА_9 як журналіста до дати події. Крім того, обвинувачений звернув увагу на незаконне проникнення Янцена, Медяника і Наконечного на територію земельної ділянки що знаходилася на місці події, яка була огородженою та охоронюваною. Та обставина, що конфлікт був спровокований вказаними особами, а їх перебування на місці події було незаконним, на думку обвинуваченого свідчило про обґрунтованість висновків суду про відсутність об`єктивної сторони інкримінованого йому злочину. Крім цього, обвинувачений вважав обґрунтованими також і висновки суду про те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 28.12.2016 року, оскільки зупинення досудового розслідування було не законним.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурорів, які доводи апеляційної скарги прокурора підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити; апеляційну скаргу потерпілого підтримали;
потерпілого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити; апеляційну скаргу прокурора підтримав;
захисника та обвинуваченого, які доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення та потерпілого вважали необґрунтованими, просили залишити їх без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
Кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 3451 КК України настає у випадку умисного заподіяння журналісту, його близьким родичам чи членам сім`ї побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності. Аналіз указаної статті дає підстави стверджувати про те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 3451 КК України є вчинення дій, передбачених цієї нормою закону із настанням наслідків, які у ній передбачені у зв`язку із здійсненням журналістом законної професійної діяльності. У відповідності до Примітки до ст. 3451 КК України, під професійною діяльністю журналіста слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет. Статус журналіста або його належність до засобу масової інформації підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим засобом масової інформації, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів. Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, станом на 26.10.2016 року потерпілий ОСОБА_9 відповідно до договору від 15.08.2016 року був стажером ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ». Згідно із умовами цього договору, ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ» зобов`язалося протягом п`яти місяців провести технічне навчання потерпілого ОСОБА_9 із питань проведення журналістських розслідувань, роботи в команді, самодисципліни, навиків управління особистим часом. Аналіз умов договору між ОСОБА_9 та ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ» дає підстави стверджувати про те, що станом на час вчинення ОСОБА_11 інкримінованих йому діянь ОСОБА_9 не здійснював діяльності, ознаки якої наведені у примітці до ст. 3451 КК України і охоплюються поняттям «професійна діяльність журналіста». До такого висновку суд першої інстанції дійшов шляхом аналізу умов зазначеного вище договору у співставленні із відповідними положеннями закону та аналізу показань і змісту письмової заяви потерпілого адресованої суду першої інстанції. Указана обставина підтверджується також договором від 02.11.2016 року укладеного між ОСОБА_9 та ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ», відповідно до якого, лише після укладення цього договору ОСОБА_9 почав здійснювати діяльність журналіста. Висновки суду першої інстанції у зазначеній вище частині є належним чином мотивовані, з цими висновками колегія суддів погоджується.
Як зазначено вище, відповідальність за ч.2 ст. 3451 КК України настає у випадку вчинення дій, перелік яких наведений у диспозиції цієї норми закону і з настанням тих наслідків, які у ній зазначені виключно у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності. Тобто, такі дії можуть вчинятись із метою перешкодити журналістському розслідуванню, способом його припинення, помстою за діяльність журналіста із метою не допустити такого розслідування у майбутньому, тощо.
Між тим, у ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що конфлікт, учасником якого був ОСОБА_11 розпочав журналіст ОСОБА_18 . У ході цього конфлікту на адресу ОСОБА_11 висловлювались образи, необґрунтовані звинувачення у вчиненні протиправних діянь та було застосоване насильство. Наведені обставини підтверджуються відеозаписом, який був наданий стороною захисту. Колегія суддів враховує те, що цей відеозапис був отриманий та приєднаний до матеріалів кримінального провадження у порядку, передбаченому КПК України. На думку колегії суддів, під перешкодою у здійсненні журналістської діяльності необхідно розуміти умисні дії особи метою яких є перешкодити журналісту вчиняти певні дії, як то: збирати матеріали, робити репортаж, брати інтерв`ю тощо. Мотивом для вчинення таких дій особи також може бути помста за здійснену журналістом діяльність, у тому числі і з метою не допустити діяльність журналіста у майбутньому. Між тим, у ході як судового, так і апеляційного розгляду було встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 потерпілому були завдані не з метою перешкодити будь-якій діяльності особам, які прибули на місце події, а внаслідок неправомірних дій ОСОБА_14 , а в подальшому осіб, які прибули із ним щодо обвинуваченого. Колегія суддів погоджується із посиланням суду першої інстанції на Кодекс етики українського журналіста, затвердженого 12.12.2013 року на пленумі Національної спілки журналістів України відповідно до положень якого, журналіст не може називати людину злочинцем до відповідного рішення суду; повага до права громадськості на повну та об`єктивну інформацію про факти та події є найпершим обов`язком журналіста; факти, судження та припущення мають бути чітко відокремлені одне від одного, неприпустимим є розповсюдження інформації, що містить упередженість чи необґрунтовані звинувачення. Колегія суддів вважає, що журналістом ОСОБА_19 були допущені порушення приписів указаного Кодексу, які призвели до створення конфлікту між ним, обвинуваченим та особами, які прибули разом із журналістом Медяником. Реакцію ОСОБА_11 на так дії журналіста ОСОБА_20 , у тому числі і пов`язану із завданням тілесних ушкоджень потерпілому, на думку колегії суддів не можливо розцінити як перешкоджання законній діяльності журналіста.
Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3451 КК України, не доведеність того, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_11 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3451КК України, а саме умисне заподіяння журналісту ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності та із підстав, передбачених законом виправдав ОСОБА_11 за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3451 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційні скарги як прокурора, так і потерпілого не містять доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваного вироку.
Посилання прокурора та потерпілого ОСОБА_9 на необґрунтованість висновку суду про те, що його діяльність не була пов`язана із здійсненням професійної діяльності журналіста в розумінні примітки до ст. 345? КК України є невмотивованим і не ґрунтується на вимогах закону із мотивів зазначених вище. Колегія суддів знову наголошує на тому, що на момент вчинення ОСОБА_11 поставлених йому у вину дій, діяльність потерпілого ОСОБА_9 ні юридично, ні фактично не була пов`язана із здійсненням професійної діяльності журналіста в розумінні примітки до ст. 345? КК України, оскільки він лише проходив стажування в ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ» та не здійснював на той час систематичної діяльності, пов`язаної із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет. Доказів того, що статус ОСОБА_9 як журналіста належним чином був посвідчених у спосіб, який передбачений у Примітці до ст. 345? КК України ні потерпілим, ні прокурором у ході судового провадження не надано. Колегія суддів акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції не встановлено наявності у діях ОСОБА_9 саме складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 345? КК України, а не будь-якого іншого протиправного, кримінально караного діяння про притягнення ОСОБА_11 до відповідальності за яке ні прокурором, ні потерпілим не порушувалось питання.
На думку колегії суддів, досліджений у ході судового провадження лист за підписом директора ТОВ «ІА «Стоп корупції» щодо виконання потерпілим ОСОБА_9 журналістського завдання не є безумовним доказом, який підтверджує статус потерпілого як журналіста, оскільки у цьому листі міститься суб`єктивна оцінка такого статусу потерпілого автором даного листа. Окрім того, обставини викладені у цьому листі суперечать договору від 15.05.2016 року укладеному між ОСОБА_9 та ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ» та наступному договору від 02.11.2016 року укладеного між ОСОБА_9 та ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп корупції ТВ», відповідно до якого, лише після укладення цього договору ОСОБА_9 почав здійснювати діяльність журналіста. Крім цього, колегія суддів вважає обґрунтованими і висновки суду про те, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 28.12.2016 року та як наслідок пред`явлення ОСОБА_11 обвинувачення поза межами строку досудового розслідування. Між тим, встановлення судом першої інстанції того, що на момент вчинення ОСОБА_11 указаних в обвинуваченні дії ОСОБА_9 не мав статусу журналіста і не здійснював журналістську діяльність, а також того, що конфлікт, наслідком якого стало нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень виник в результаті протиправних дій журналіста ОСОБА_20 є достатнім для висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 345? КК України та необхідності його виправдування за цією статтею.
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг прокурора і потерпілого та відсутність підстав для їх задоволення. Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 рокущодо ОСОБА_11 відповідає вимогам закону, підстав для його з міни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а обидві апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення.
Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4