Справа № 532/308/15-к
Номер рядка звіту 11
У Х В А Л А

29 червня 2022 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти, у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого вказав наступне. Ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст. 27 п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень була врахована слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та продовження строку його застосування на стадії досудового розслідування. Наразі здійснюється судове провадження, а тому докази, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, та які стосуються суті обвинувачення, не підлягають дослідженню поза порядком, визначеним главою 28 КПК України, що унеможливлює посилання на докази, які ще не досліджені судом. Наразі проведено лише допит свідків, судовий розгляд продовжується, підстав для зміни обвинувачення в бік пом`якшення не вбачається, а тому суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_8 у разі доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_8 до переховування від суду. Родина ОСОБА_8 володіє бізнесом, засобами масової інформації, є заможною, що в сукупності дає фінансові та статусні можливості вчинити обвинуваченому ОСОБА_8 вказані дії. Ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки судовий розгляд має відбуватись з початку. Під час попереднього вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до відома суду доводились обставини впливу з боку останнього на потерпілих, зокрема, ОСОБА_15 . Крім того, про тиск на себе з боку сторони захисту заявили у своїх заявах потерпілі. Також слід враховувати, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.10.2019 (справа № 526/2208/19), який набрав законної сили, затверджено угоду з ОСОБА_16 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень відносно судді ОСОБА_17 та мера міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_18 . Відповідно до умов угоди ОСОБА_16 зобов`язаний надати показання як свідок у даному кримінальному провадженні. Наразі він допитаний як свідок, але відповідно до умов угоди він повинен надати правдиві показання у даному кримінальному провадженні як свідок також за результатами дослідження судом інших доказів у кримінальному провадженні, а також прийняти участь у проведенні інших процесуальних дій під час судового розгляду, за умови отримання повідомлення про необхідність прийняти участь у їх проведенні. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_16 щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Також прокурор зазначає, що по справі існують реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Більш того, здійснення контролю за додержанням обвинуваченим умов зазначених запобіжних заходів наразі в повній мірі неможливе, оскільки відбувається військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень. Прокурор зазначає, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників під час здійснення судового провадження Пирятинським районним судом Полтавської області, яка виразилась у тому, що ОСОБА_8 та його захисниками заявлено вже 13 відводів суддям та присяжним Пирятинського районного суду Полтавської області, вказує на те, що такі дії вчиняються з метою перешкоджання здійсненню правосуддя. Таким чином, обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні.

Крім того, прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У клопотанні зазначає, що строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого закінчується 03.07.2022. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень була врахована слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 та продовження строку його застосування на стадії досудового розслідування. Наразі здійснюється судове провадження, а тому докази, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, та які стосуються суті обвинувачення, не підлягають дослідженню поза порядком, визначеним главою 28 КПК України, що унеможливлює посилання на матеріали, які підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті. Наразі судовий розгляд лише розпочинається, підстав для зміни обвинувачення в бік пом`якшення не вбачається, а тому суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_9 у разі доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_9 до переховування від суду. Обвинувачений ОСОБА_9 упродовж 11 років проходив службу за контрактом за межами України, з 1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі на посадах, пов`язаних з оперативною роботою у відділі боротьби з організованою злочинністю. Наявність у ОСОБА_9 навичок оперативної роботи, набутих під час проходження служби в органах внутрішніх справ, можливість використання соціальних зв`язків, що виникли під час тривалого проходження служби за контрактом за межами України, підвищують ризик переховування обвинуваченого від суду. Ризик того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати. Крім того, про тиск на себе з боку сторони захисту заявили у своїх заявах потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . При цьому слід враховувати, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.10.2019, який набрав законної сили, затверджено угоду з ОСОБА_16 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень відносно судді ОСОБА_17 та мера міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_18 . Відповідно до умов угоди ОСОБА_16 зобов`язаний надати показання як свідок у даному кримінальному провадженні. Наразі він допитаний як свідок, але відповідно до умов угоди він повинен надати правдиві показання у даному кримінальному провадженні як свідок також за результатами дослідження судом інших доказів у кримінальному провадженні, а також прийняти участь у проведенні інших процесуальних дій під час судового розгляду, за умови отримання повідомлення про необхідність прийняти участь у їх проведенні. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_16 щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Про наявність такого ризику свідчать й обставини допиту свідка ОСОБА_23 у судовому засіданні, яке відбувалось 14.06.2022. Так, під час прямого допиту прокурором свідка ОСОБА_23 останній повідомив про придбання у нього влітку 2014 року ОСОБА_10 у присутності ОСОБА_16 мисливського карабіну «Сайга» та надав детальні показання щодо обставин продажу, додаткового спорядження, набоїв до зазначеного карабіну та про належність цієї зброї родичу ОСОБА_23 громадянину ОСОБА_24 . Потім на вимогу обвинувачених судом було оголошено обідню перерву. По закінченні перерви ОСОБА_23 одразу почав заперечувати проти достовірності наданих попередньо під присягою показань, що може свідчити про те, що за час перерви, яка тривала понад годину, на нього відбувся незаконний вплив. Також слід зазначити, що по справі існують реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Більш того, здійснення контролю за додержанням обвинуваченим умов зазначених запобіжних заходів наразі в повній мірі неможливе, оскільки відбувається військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень. Сторона захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_9 продовжує створювати штучні перепони для здійснення правосуддя, заявляючи відводи п`ятнадцятому складу суду з надуманих підстав. Так, суддям та присяжним Пирятинського районного суду Полтавської області стороною захисту з часу призначення підготовчого судового засідання заявлено вже 13 відводів. Таким чином, обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , та відомості щодо його стану здоров`я неодноразово досліджувались судами при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку його тримання під вартою. Вказані обставини не свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Прокурор також подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_10 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У клопотанні зазначає, що строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого закінчується 03.07.2022. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень була врахована слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 та продовження строку його застосування на стадії досудового розслідування. Наразі здійснюється судове провадження, а тому докази, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, та які стосуються суті обвинувачення, не підлягають дослідженню поза порядком, визначеним главою 28 КПК України, що унеможливлює посилання на матеріали, які підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті. Наразі судом закінчено дослідження показань свідків зі сторони обвинувачення. Водночас, з урахуванням положень ч. 2 ст. 358 КПК України, не виключається додатковий виклик вже допитаних свідків після дослідження письмових доказів зі сторони обвинувачення. Крім цього, слід враховувати, що вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.10.2019, який набрав законної сили, затверджено угоду з ОСОБА_16 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень відносно судді ОСОБА_17 та мера міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_18 . Відповідно до умов угоди ОСОБА_16 зобов`язаний надати показання як свідок у даному кримінальному провадженні. Наразі він допитаний як свідок, але відповідно до умов угоди він повинен надати правдиві показання у даному кримінальному провадженні як свідок також за результатами дослідження судом інших доказів у кримінальному провадженні, а також прийняти участь у проведенні інших процесуальних дій під час судового розгляду, за умови отримання повідомлення про необхідність прийняти участь у їх проведенні. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв ОСОБА_16 щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Про наявність такого ризику свідчать й обставини допиту свідка ОСОБА_23 у судовому засіданні, яке відбувалось 14.06.2022. Так, під час прямого допиту прокурором свідка ОСОБА_23 останній повідомив про придбання у нього влітку 2014 року ОСОБА_10 у присутності ОСОБА_16 мисливського карабіну «Сайга» та надав детальні показання щодо обставин продажу, додаткового спорядження, набоїв до зазначеного карабіну та про належність цієї зброї родичу ОСОБА_23 громадянину ОСОБА_24 . Потім на вимогу обвинувачених судом було оголошено обідню перерву. По закінченні перерви ОСОБА_23 одразу почав заперечувати проти достовірності наданих попередньо під присягою показань, що може свідчити про те, що за час перерви, яка тривала понад годину, на нього відбувся незаконний вплив. Також прокурор зазначає, що по справі існують реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Більш того, здійснення контролю за додержанням обвинуваченим умов зазначених запобіжних заходів наразі в повній мірі неможливе, оскільки відбувається військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень. Упродовж усього часу обвинуваченим ОСОБА_10 безпосередньо та через свого захисника вживаються заходи, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню. Не виключенням є й процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника під час здійснення судового провадження Пирятинським районним судом Полтавської області. Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник активно підтримують сторону захисту з боку обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які продовжують створювати штучні перепони для здійснення правосуддя, заявляючи відводи п`ятнадцятому складу суду з надуманих підстав. Так, суддям та присяжним Пирятинського районного суду Полтавської області стороною захисту з часу призначення підготовчого судового засідання заявлено вже 13 відводів. Таким чином, обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу щодо нього у виді тримання під вартою. Вважає клопотання прокурора необґрунтованим та незаконним, оскільки оголошена йому підозра нічим не підтверджується, про що свідчать досліджені у судовому засіданні докази. Доводи прокурора про необхідність допиту додаткових свідків жодним чином немотивовані.
Захисник ОСОБА_13 подав заперпечення на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких він зазначив, що вважає його незаконним та безпідставним. Захисник зазначає, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою застосування/продовження такого виключно тяжкого запобіжного заходу, як тримання під вартою, тобто тягар доведення обґрунтованості підозри полягає саме на прокуророві. За результатами допиту всіх свідків сторони обвинувачення є більш ніж достатньо підстав для обґрунтованих сумнівів щодо повідомленої підозри. Прокурор знову зазначає, що судовий розгляд начебто «лише розпочинається». На даній стадії потерпілі заявили про розгляд справи без їх участі та відмовились від надання показань в суді. В той же час всі допитані Пирятинським районним судом свідки з боку обвинувачення підтвердили, що жодного тиску на них або погроз на їх адресу з приводу свідчень в цій кримінальній справі за всі роки після завершення досудового слідства не було. Крім того, в поданому клопотанні прокурор вдається до свідомої маніпуляції, спотворюючи зміст угоди з ОСОБА_16 для обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу. Захист звертав увагу суду раніше на те, що прокурор не має права посилатись на угоду з ОСОБА_16 , оскільки вона судом не досліджувалась; саме відсутність безпосереднього дослідження відповідного документу судом і створює загрозу спотворення не досліджених фактичних обставин. Також захист звертав увагу суду на неприпустимість допиту ОСОБА_16 на даній стадії (до дослідження «інших доказів»). Захисник також зазначає, що суд не може ґрунтувати свої рішення на припущеннях, а саме про припущення та свідому маніпуляцію йдеться у випадку, коли прокурор в клопотанні зазначає, що «в судовому засіданні 14.06.2022 встановлено обставини, які з високою ймовірністю свідчать про те, що з боку сторони захисту відбувся незаконний вплив на свідка ОСОБА_23 ». По-перше, не встановлювались судом жодні обставини незаконного тиску на свідка з боку обвинувачених. Уважає, що в дійсності спостерігався тиск на свідка з боку прокурорів, які на протязі тривалого часу, не будучи зупиненими судом, неодноразово погрожували свідку кримінальною відповідальністю, випитували про його контакти, банківські картки, тощо. Такий самий тиск відбувався в засіданні і на свідка ОСОБА_25 . Також захисник посилається на те, що по цій справі ЄСПЛ ухвалено три рішення, якими встановлено незаконність тримання обвинувачених під вартою. Останні два рішення ЄСПЛ, ухвалені в 2020 та 2022 роках за заявами обвинуваченого ОСОБА_10 (справи «Бевз та інші проти України», «Горбачов та інші проти України») мають силу закону в Україні, тому підлягають застосуванню.

Захисник ОСОБА_11 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки доводи прокурора, якими він обґрунтовує клопотання, вже неодноразово спростовані захистом.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вважають клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою таким, що не підлягає задоволенню. ОСОБА_9 вважає, що цей документ є повністю недостовірним, написаний по шаблону та є засобом шантажу обвинувачених.
Захисник ОСОБА_12 вважає клопотання прокурора необґрунтованим, немотивованим, таким, що не узгоджується з практикою ЄСПЛ, просив відмовити у його задоволенні.
Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає його достатньо обґрунтованим, оскільки застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу унеможливить судовий розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу щодо нього у виді тримання під вартою. Не погоджується із змістом і формою клопотання. Вважає, що суд критично має ставитися до обставин, на які посилається прокурор як на підтвердження обґрунтованої підозри, зокрема, пояснення у судовому засіданні свідка Пасічного. Зазначає, що прокурор не навів жодних ризиків, що він має намір ухилятися від суду та перешкоджати правосуддю. Навпаки, в період воєнного стану він міг би більше користі принести державі, застосовуючи свої знання та навички. Просив звільнити його з-під варти як особу, яка вже надмірно тривалий час утримується під вартою.
Захисник ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що клопотання прокурора є беззмістовним і бездоказовим. Прокурор не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів існування ризиків, що ОСОБА_9 має можливість виїхати за кордон, що він володіє оперативними навичками роботи, що до свідка Пасічного застосувалися погрози.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав доводи захисника ОСОБА_12 та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке, на їх думку, є завідомо незаконним, оскільки подане всупереч рішенням ЄСПЛ. Прокурор перекладає порушення строків розгляду справи на сторону захисту. Ризику впливу на свідків стороною обвинувачення не доведено, оскільки всі вони були допитані судом і жоден не заявляв про тиск на них та примус до неправдивих показань зі сторони захисту.
Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає його достатньо обґрунтованим. Вважає, що є доведеним факт володіння обвинуваченим методами оперативно-розшукової роботи? оскільки той працював оперативним працівником та знає методи застосування оперативно-технічних засобів, які можуть бути використані ним при намірі ухилитися від слідства та суду. Обвинувачений може впливати на потерпілих, які ще не допитані судом та свідків. Вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам, у тому числі і застосування домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив повернути прокурору клопотання щодо продовження запобіжного заходу щодо нього у виді тримання під вартою як незаконне. Також уважає, що це клопотання розглядає незаконний склад суду.
Захисник ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що клопотання прокурора є беззмістовним і необґрунтованим, не узгоджується з рішеннями ЄСПЛ щодо надмірного тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просили повернути прокурору клопотання щодо продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у виді тримання під вартою як таке, що не відповідає чинному законодавству.
Захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке, на їх думку, є необґрунтованим. ОСОБА_10 не був затриманий у встановленому законом порядку, йому не була вручена підозра у присутності захисника, відносно нього вже є 2 рішення ЄСПЛ, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання доцільності його тримання під вартою.
Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає його достатньо обґрунтованим.

Захисник ОСОБА_11 на захист прав та інтересів ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про негайне звільнення його з-під варти з метою недопущення катування в спосіб свавільного утримання особи під вартою за межами будь-яких розумних строків. Зазначає, що 04 вересня 2014 року ОСОБА_8 незаконно затриманий за місцем проживання, а 05.09.2014 йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При визначенні строку тримання під вартою в очікуванні суду, відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, період, який слід враховувати, починається в день затримання обвинуваченого і закінчується в день винесення вироку, навіть, якщо його винесено тільки судом першої інстанції. Протягом всього судового провадження суддями неодноразово висловлювались окремі думки щодо незаконності та свавільного тримання ОСОБА_8 під вартою, у тому числі суддями Пирятинського районного суду. З моменту затримання і до цього часу підзахисний заявляє про свою невинуватість і непричетність до інкримінованих злочинів. ОСОБА_8 заявляє про фальсифікацію кримінального провадження, про порушення та не у відповідності до КПК України висунутого обвинувачення з урахуванням порушення порядку підслідності здійснення досудового розслідування. ОСОБА_8 повідомлено про підозру неуповноваженою особою, що є порушенням права на захист і не може породжувати юридичних наслідків, а тому обвинувачення висунуто у незаконний спосіб, і ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні через нездійснення (нереалізації) органом досудового розслідування в кримінальному провадженні етапу (стадії) притягнення до кримінальної відповідальності, а як наслідок безґрунтовним і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого обвинувального акту. Також, ці обставини вказують на свавільне тримання ОСОБА_8 під вартою. Крім цього, захисник посилається на те, що ОСОБА_8 висунуте обвинувачення, яке містить ознаки фальсифікації. Вказує на те, що стороні захисту не були відкриті матеріали досудового розслідування у кількості 105 томів і речових доказів, які не були відкриті після завершення розслідування. Зазначає, що ОСОБА_8 має бути негайно звільнений з під-варти, оскільки останній на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (так званий закон «Савченко») відбув максимально можливий строк позбавлення волі 15 років, передбачений ст.115 КК України. Крім цього, про незаконність та свавільність тримання ОСОБА_8 під вартою свідчить міжнародне законодавство та рішення Європейського суду з прав людини. Тричі ЄСПЛ встановлював порушення п.3 ст.5 Конвенції щодо незаконності тримання під вартою відносно інших обвинувачених, порушення п.4 ст.5 та п.1 ст.6 Конвенції. Так, рішенням ЄСПЛ у справі «Левченко та інші проти України» (заява № 46993/13) від 11.04.2019, яка була об`єднана зі справою «Пасічний проти України» (заява обвинуваченого у цій кримінальній справі ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 19874/18), встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю досудового тримання під вартою та п.1 ст.6 Конвенції. Також, рішенням ЄСПЛ у справі «Бевз та інші проти України» від 25.06.2020, яка об`єднана зі справою «Куник проти України» (заява обвинуваченого у цій кримінальній справі ОСОБА_10 , № 1838/18), встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції щодо незаконного і надмірного тримання під вартою та п.1 ст.6 Конвенції. Крім того, вже в 2022 році знову рішенням ЄСПЛ у справі «Горбачов та інші проти України» від 10.02.2022, яка об`єднана з повторною справою «Куник проти України» (повторна заява обвинуваченого у цій кримінальній справі ОСОБА_10 , № 1442/21), встановлені порушення п.3, 4 ст.5 Конвенції, тобто встановлено вкотре незаконність тримання під вартою, де ЄСПЛ констатовано використання національними судами припущень, за відсутності будь-яких доказів щодо ризиків втечі або перешкоджання правосуддю; слабкість мотивів, які використовують суди, а також надмірна тривалість судового розгляду тримання під вартою. Отже, ЄСПЛ визнав тримання під вартою обвинувачених у даній кримінальній справі незаконним, що відбувається свавільно, тобто встановлені порушення Конвенції, а як наслідок тримання під вартою відбувається не на підставі і не в порядку, передбаченому КПК. Таким чином, ОСОБА_8 повинен негайно бути звільнений з під варти.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_13 підтримали та просили задовольнити клопотання захисника ОСОБА_11 про негайне звільнення ОСОБА_8 з-під варти з підстав, наведених у ньому.
Прокурор уважає, що клопотання захисника ОСОБА_11 повинне бути залишене без розгляду, як таке, що не передбачене нормами КПК. Крім того, таке клопотання вже було заявлене раніше захисником ОСОБА_11 та розглянуте судом, тому не вбачає підстав для його повторного розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_12 підтримали клопотання захисника ОСОБА_11 . Захисник ОСОБА_12 вважає, що подане клопотання не є повторним, в ньому наведені інші обставини, які не були предметом розгляду.
Представник потерпілих ОСОБА_14 просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 , оскільки воно подане не в межах КПК.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 також звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та негайне звільнення особи з-під варти. В обґрунтування клопотання зазначив, що станом на зараз ОСОБА_9 тримається під вартою більше 7 років, суд не розглядає питання про його звільнення попри наявність низки очевидних обставин. Обгрунтованість підозри не встановлювалась судом, а стандарти доведення вини поза розумним сумнівом, визначені ст.17 КПК, не дають жодних підстав прокурору стверджувати про обґрунтованість обвинувачення. Під час перебування ОСОБА_9 в умовах СІЗО у нього погіршився стан здоров`я, йому встановлена низка діагнозів та він перебуває під диспансерним наглядом в медичній частині установи, але кваліфікованої допомоги йому надати не можуть через брак фахівців і ліків. Виключно через суттєве погіршення стану здоров`я, неможливість забезпечення державою гідних умов для перевезення хворої людини до суду ОСОБА_9 більш року змушений проводити судові засідання в умовах відеоконференції. Таким чином, сам по собі стан здоров`я його підзахисного є для суду цілком достатньою запорукою дотримання ОСОБА_9 покладених на нього законом обов`язків, згідно вимог ч.7 ст.42 КПК України та нівелює будь-які вигадувані обвинуваченням та нічим недоведені ризики. Зазначає, що судом, крім іншого, мають бути враховані рішення ЄСПЛ у справах «Левченко проти України» (відносно ОСОБА_16 ) та «Бевз проти України» (відносно ОСОБА_10 ). Також уважає, що положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII вимагають негайного звільнення ОСОБА_9 з-під варти.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав та просив задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 та негайне звільнення з-під варти.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 через його необґрунтованість. «Закон Савченко», норми якого просить застосувати захисник, не має зворотньої дії в часі і не підлягає в цьому випадку застосуванню. На підтвердження незадовільного стану здоров`я обвинуваченого жодного нового доказу не надано. Інші доводи захисника були предметом попереднього розгляду аналогічного клопотання і суд надав їм оцінку в своєму рішенні.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підтримали доводи клопотання захисника ОСОБА_12 про звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_9 , просили задовольнити.
Представник потерпілих ОСОБА_14 просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 , оскільки в ньому не наведено нових доводів для скасування запобіжного заходу обвинуваченому.

На захист обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та негайне його звільнення. Станом на зараз ОСОБА_10 знаходиться під вартою більше 7 років незаконно навіть хоча б тому, що суду не було продемонстровано доказу законності затримання обвинуваченого. Суд не розглядає питання про звільнення ОСОБА_10 з-під варти попри наявність низки очевидних обставин, що свідчать про суто автоматичне продовження обвинуваченому запобіжного заходу попри висновки Європейського суду з прав людини, рішення якого українські суди мають застосовувати, як джерело права у відповідності до положень ст.9 Конституції України, ст.1, 8 та 9 КПК України. 25 червня 2020 року Європейським судом з прав людини було прийнято рішення у справі «Бевз та інші проти України», в межах якої була задоволена заява ОСОБА_10 та встановлено порушення його прав відповідно до ст.5 параграф 3, ст.6 параграф 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у вказаному кримінальному провадженні № 532/308/15-к. Грубо порушуючи закон та положення Конвенції національні суди, в тому числі Пирятинський районний суд Полтавської області, не виконали вказане рішення ЄСПЛ за заявою ОСОБА_10 , не поновили порушене право останнього шляхом забезпечення його негайного звільнення з-під варти. 17.01.2022 суд присяжних, діючи за межами наданих законом повноважень, продовжив ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на чергові 60 днів. 10 лютого 2022 року Європейський суд з прав людини постановив рішення у справі «Горбачов та інші проти України» (заяви номери 14693/20 та інші), в межах якої встановив триваюче порушення права ОСОБА_10 на особисту свободу та недоторканість. Попереднє рішення ЄСПЛ за заявою ОСОБА_10 встановлювало факти порушення прав ОСОБА_10 , гарантованих ст.5 Конвенції за період до 25.06.2020. Чергове рішення ЄСПЛ за новою заявою ОСОБА_10 встановлює порушення прав ОСОБА_10 , гарантованих ст. 5 Конвенції, за період з 25.06.2020 по час постановлення рішення ЄСПЛ (10.02.2022), тобто надає правову оцінку всім доводам судів, які вирішували питання продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вказаний період, в тому числі всім доводам та висновкам Пирятинського районного суду Полтавської області. Навіть в цьому суді за результатами постановлення ухвали Пирятинського районного суду від 17.01.2022 судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висловили окрему думку. Жоден з доводів прокурора не узгоджується з дійсно встановленими обставинами, бо немає об`єктивних даних про спроби тиску на свідків, потерпілих з боку ОСОБА_10 . Свідки стверджують, що на них тиску не було, у прокурора відсутні дані про намагання особи скриватися від правосуддя. Твердження прокурора про обґрунтованість підозри на 8-му році розгляду справи явно суперечать стандартам доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення у суді (визначені у ст.17 КПК України). Також захисник зазначає, що ОСОБА_10 має бути негайно звільнений з під-варти, оскільки останній на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (так званий закон «Савченко») відбув максимально можливий строк позбавлення волі 15 років, передбачений ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав та просив задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_12 про скасування йому запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти. Просив врахувати можливість застосування до нього засобів електронного контролю за місцем його проживання.
Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 через його необґрунтованість. З аналогічним клопотанням в інтересах обвинуваченого вже звертався його захисник ОСОБА_26 . Нових обставин у поданому клопотанні не наведено, тому вважає, що воно не підлягає розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підтримали доводи клопотання захисника ОСОБА_12 про звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_10 , просили задовольнити.
Представник потерпілих ОСОБА_14 просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 , вважає його необгунтованим та таким, що не відповідає нормам КПК України.

Розглянувши вище вказані клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.
Як убачається з обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується в умисній організації (замовленні) заподіяння судді тілесних ушкоджень у зв`язку з його діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, за попередньою змовою групою осіб, та в організації (замовленні) умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_9 обвинувачується в умисній з корисливих мотивів організації групи осіб для заподіяння судді тілесних ушкоджень у зв`язку із його діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя, та організації групи осіб, яка вчинила умисне вбивство, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_10 обвинувачується в умисному на замовлення, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, заподіянні судді тілесних ушкоджень у зв`язку з його діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя, та в умисному, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб вчиненні вбивства, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.
Отже, у відповідності до положень ст.12 КК України кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відносяться до нетяжких злочинів (ч.1 ст.377 КК України) та особливо тяжких злочинів (ч.2 ст.115 КК України).

При розгляді вище вказаних клопотань суд не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане є недопустимим на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Суд лише визначає на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Також суд приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час перевірки наявності ризиків, про які зазначає прокурор, суд присяжних дійшов наступних висновків.
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ризик переховування від суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку, особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.
Суд присяжних враховує тяжкість покарання, якому можуть бути піддані обвинувачені, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Тяжкість покарання можна законно розглядати як таку, що може спонукати до втечі. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинувачених перетнути кордон держави.
Також суд присяжних погоджується з доводами прокурора про наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.
Попри те, що свідки, заявлені стороною обвинувачення, вже були допитані в судовому засіданні, однак відповідно до ч.14 ст.352 КПК України свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.358 КПК України, не виключається додатковий виклик вже допитаних свідків після дослідження письмових доказів зі сторони обвинувачення. Про що також наголошувалось та роз`яснювалось судом під час допиту певних свідків, які брали участь у проведенні слідчих дій та за наслідками яких складались процесуальні документи.

У зв`язку з чим, ризик впливу на свідків залишається, не зважаючи на безпосереднє отримання їх показань судом.

Про можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_23 свідчить його поведінка під час допиту в судовому засіданні 14.06.2022. Однак суд не дає правову оцінку змісту показань свідка ОСОБА_23 , оскільки така оцінка буде надана судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення по справі.

Потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у своїх письмових заявах, наданих суду, зазначали про тиск на себе з боку сторони захисту. У цих заявах вони також вказали, що зміна запобіжного заходу призведе до додаткових емоційних хвилювань, оскільки є загроза їх життю та членів їх сім`ї і вони сприймають таку загрозу як реальну.
При розгляді клопотань прокурора та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченим суд присяжних бере до уваги дані про особи обвинувачених, вік та стан здоров`я, сімейний і майновий стан, їх репутацію. При цьому матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинувачених під вартою за станом здоров`я, та суду таких доказів не надано.

Щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , про яке зазначав в своєму клопотанні захисник ОСОБА_12 , то слід зазначити, що матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, та суду таких доказів не надано. При цьому на виконання ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.11.2021 медичними працівниками Полтавської міської медичної частини №23 14.12.2021 проведено ув`язненому ОСОБА_9 черговий плановий медичний профілактичний огляд, проведені клініко-лабораторні обстеження, рентгенологічні обстеження органів грудної клітки та кістково-суглобової системи, проведено обстеження за допомогою телемедичного комплексу. За результатами проведених обстежень та медичних оглядів загальний стан здоров`я ОСОБА_9 характеризується як задовільний. Ув`язнений продовжує перебувати під динамічним медичним наглядом працівників медичної частини, отримує призначене амбулаторне лікування у відповідності до наявних хронічних захворювань. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_9 в умовах слідчого ізолятора надається відповідна медична допомога.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014 та ін).
Обставинами, що дають підстави стверджувати про наявність суспільного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є наслідки вчиненого, оскільки відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, що інкримінуються обвинуваченим.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та нетяжкого злочину проти правосуддя з мотивів та у спосіб, які свідчать про високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками. Захист особи та суспільства від кримінальних правопорушень, забезпечення охорони прав, свобод та законних інтересів, як певних осіб, так і суспільства в цілому, є однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я.
Наявність значного публічного інтересу в даному кримінальному провадженні з часом не зникає і полягає в якнайшвидшому вирішенні справи справедливим та безстороннім судом та притягненні винних у вбивстві публічних осіб до кримінальної відповідальності.
Зазначене, за наявності інших необхідних умов, може виправдовувати обмеження прав обвинувачених.
Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, суд присяжних зазначає наступне.
Застосування до обвинувачених особистого зобов`язання не може гарантувати виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам.
Звернень про взяття обвинувачених на поруки до суду не надходило, що унеможливлює застосування до них вказаного запобіжного заходу.

Застосування до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим в силу положень ч.4 ст.183 КПК України, оскільки їм висунуте обвинувачення у скоєнні злочинів, що спричинили загибель людей.

Введення в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану та запровадження у зв`язку з цим тимчасових обмежувальних заходів, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», унеможливлює повною мірою виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, які покладаються при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, а тому до обвинувачених не може бути застосований такий вид запобіжного заходу як домашній арешт.

Також вкотре суд присяжних вказує на відсутність підстав для застосування положень ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII («Закон Савченко»), оскільки такі положення закону можуть бути застосовані лише до особи, стосовно якої ухвалено обвинувальний вирок та призначено відповідне покарання.
Щодо посилань сторони захисту в своїх клопотаннях на рішення ЄСПЛ «Левченко та інші проти України», «Бевз та інші проти України» та «Горбачов та інші проти України» суд присяжних зазначає, що у своїх судових рішеннях від 19.11.2021, 12.04.2022 та 05.05.2022 суд зазначав, чому до обвинувачених не можуть бути застосовані такі додаткові заходи індивідуального характеру як відновлення попереднього юридичного стану.
При цьому слід також звернути увагу, що предметом перегляду у справах «Левченко та інші проти України», «Бевз та інші проти України» та «Горбачов та інші проти України» не були судові рішення Пирятинського районного суду Полтавської області щодо ОСОБА_10 про продовження тримання його під вартою. ЄСПЛ у вказаних рішеннях констатував порушення Конвенції лише щодо надмірної тривалості досудового ув`язнення (п. 3 ст. 5 Конвенції) та не зробив висновку про порушення конвенційних прав ОСОБА_10 під час розгляду справи Пирятинським районним судом Полтавської області щодо нього по суті.

Листи Міністерства юстиції України, додані захисником ОСОБА_13 до своїх заперечень на клопотання прокурора, не мають преюдиційного значення при розгляді вище вказаних клопотань прокурора та сторони захисту.

Отже, суд присяжних уважає, що обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачені можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартоюбез шкоди для реалізації завдань кримінального провадження, не встановлено, крім того жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Таким чином клопотання захисників про скасування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з необхідністю негайного звільнення особи з-під варти не підлягають задоволенню, запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк шістдесят днів, а тому клопотання прокурора слід задовольнити, а клопотання адвоката ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Керуючись ст.176-178, 183, 194, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с.Манулівка Козельщинського району Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 27 серпня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 27 серпня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 про скасування запобіжного заходу та негайне звільнення з-під варти відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Христинівка Черкаської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 27 серпня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Повний текст ухвали оголошено 01.07.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_27 ОСОБА_28

ОСОБА_4

ОСОБА_5