Справа № 488/406/21
Номер провадження № 1-кп/488/109/22

У Х В А Л А
13.10.2022 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинувачених: ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві та в режимі відеоконференції: під час трансляції з приміщення ДУ Миколаївський СІЗО (обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ), поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon» (захисника ОСОБА_5 ), матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2022 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В своєму клопотанні прокурор посилається на те, що продовжують існувати ризики переховування обвинувачених від суду, вчинення ними нового злочину чи продовження злочинної діяльності, впливу на свідків та інших обвинувачених, а щодо обвинуваченого ОСОБА_4 також - першкоджати кримінальному провадженню іншим чином, при цьому прокурор вважає, що з огляду на репутацію обвинувачених, запобігти вказаним ризикам із застосуванням більш м`яких видів запобіжних заходів є неможливим.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили у задоволенні даного клопотання відмовити як безпідставного та змінити запобіжний захід на інший, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 як житло, в якому він мешкав до його затримання у вказаному кримінальному провадженні. Захисник також послалась на необгрунтованість заявлених ризиків, на підтвердження яких не було надано прокурором жодного доказу та що клопотання прокурора не містить обгрунтування недостатності застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. На обгрунтування зміни запобіжного заходу захисник також послалась на те, що через введення воєнного стану на Україні, коли заборонено виїзд чоловіків за межі України - ризик переховування від органів слідства та суду нівелюється; через сплив певного проміжку часу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою втратив свою актуальність.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити як безпідставного, вважали, що ризики заявлені прокурором є недоведеними, при цьому посилалися на можливість обрання більш м`якого виду запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При цьому обвинувачений зазначив, що буде мешкати у свого брата у місті Миколаєві, адреса йому не відома, де той мешкає із дівчиною. В обгрунтування своїх заперечень захисник також послалась на існування в обвинувааченого зареєстрованого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , міцні соціальні зв`язки обвинуваченого - матері та братів; утримання Маліка в СІЗО є недоцільним та ставить під загрозу його життя, оскільки СІЗО є режимним об`єктом, на який першочергово може бути здійснено напад, авіаудар тощо
В ході підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено та строк дії запобіжного заходу спливає 17.10.2022 р.
Відповідно до ч.4 ст.199 та ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За приписами ч.3 ст.199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Щодо заявлених прокурором ризиків, то суд вважає слушними доводи прокурора, що останні продовжують існувати та не зменшились, з огляду на таке.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб - за ч.2 ст.309 КК України. Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно.
Отже, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів та розуміючи невідворотність покарання, яке може бути призначене ОСОБА_4 у разі визнання його винним за наведеним обвинуваченням, останній може вдатись до втечі, тим паче враховуючи умови воєнного стану, в яких наразі перебуває Україна з 24.02.2022 р., та організацію проведення евакуаційних заходів мешканців населених пунктів, наближених до територій, де ведуться активні бойові дії, до регіонів України, що є менш небезпечними, так і за межі України.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи захисту щодо існування в обвинуваченого постійного місця мешкання - за адресою: АДРЕСА_2 , бо на сьогоднішній час даний населений пункт є окупованим, а мати обвинуваченого на данний час мешкає в Рівненській області, зі слів обвинуваченого.
Заявляючи клопотання про обрання такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, обвинувачений, всупереч доводам свого захисника, посилається на існування в місті Миколаєві житла у його брата, де він має намір мешкати, при цьому ані обвинувачений, ані його захисник не зазначили анкетних данних брата, адреси названого житла, не змогли підтвердити обставин, які б вказували, що ОСОБА_4 може проживати у вказаному житлі, не надали документів щодо власника даного майна та їх згоду на проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою.
Окрім того, враховуючи, що за версією обвинувачення ОСОБА_4 є одним з керівником організованої групи, тобто лідером по відношенню до осіб - виконавців, та враховуючи, що свідки обвинувачення, серед яких, як вказує сторона обвинувачення, є особи, які придбавали наркотичні засоби, та самі обвинувачені ще не допитані судом, то є слушними доводи прокурора про можливість незаконного впливу ОСОБА_4 на інших обвинувачених, а також впливу на свідків, з метою схиляння останніх до надання показів на його користь.
Також, суд вважає обгрунтованими заявлені прокурором ризики щодо можливості вчинення ОСОБА_4 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності, приймаючи до уваги вид та багатоепізодність протиправних дій, що ставляться йому в провину, а також враховуючи, що останній до затримання не працював, іншого легального джерела доходу не мав.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні багатоепізодного особливо-тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (6 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років.
Тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_6 у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).
Також, враховуючи що, ОСОБА_6 , хоча і був офіційно працевлаштований, однак нелегальним джерелом його доходу, відповідно до обвинувального акту, слугувала його протиправна діяльність, пов`язана із незаконним збутом психотропних речовин; обвинувачений характеризується за місцем мешкання негативно, підтримує відносини з особами, схильними до вчинення злочинів та правопорушень - є слушними доводи прокурора щодо наявності ризику продовження ОСОБА_6 злочинної діяльності.
Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит інших обвинувачених та свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_6 заходів впливу на інших обвинувачених, а також на свідків, з метою надання ними показів на свою користь.
Судом також встановлено, що до обрання міри запобіжного заходу, ОСОБА_6 проживав у винайманому житлі (відповідно до обвинувального акту - АДРЕСА_3 ), де і був затриманий разом із Красман; на данний час ОСОБА_10 , на яку посилається захисник в обгрунтування міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, не є його опікуном, бо обвинувачений є повнолітнім, окрім того, сторона захисту не підтвердила суду обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 може проживати у вказаному житлі, що його колишній опікун ОСОБА_10 дає на це свою згоду, не надали документів щодо власника даного майна, то суд вважає неможливим обрання такої міри запобіжного заходу як домашній арешт
За наведених обставин, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам, в тому числі і такий запобіжний захід як домашній арешт з умов, про які наведено вище.
Більш того, суд вважає, що вирогідність заявлених ризиків є настільки реальною, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не здатен їм запобігти, як і не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В тому числі за обставин перебування України в умовах воєнного стану, знаходження міста Миколаєва у близькості до зони активних бойових дій, а тому обираючи запобіжний захід, суд має враховувати, що особа не може бути позбавлена права слідувати до укриття у випадку повітряної тривоги чи інших обставин, пов`язаних з військовим станом, що загрожують її життю чи здоров`ю, та що фактично унеможливлює дієвий контроль за виконанням обвинуваченими умов домашнього арешту і створює можливі умови для втечі.
Щодо посилання захисників обвинувачених на недоведеність ризиків, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.
Про наявність вищезазначених ризиків свідчить і те, що інкриміновані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочини, у тому числі стосуються продажу психотропних речовин, а також вчинені з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому під час затримання 15.06.2020 року, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого МОЦПЗ Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мали діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання марихуани, що вказує на антисоціальну спрямованість обвинувачених та дає підстави для критичної оцінки їх моральних якостей.
З огляду на наведені прокурором доводи, суд дійшов висновку про доведеність заявлених ризиків, обгрунтування щодо цього наведено вище, як і підстави, що вказують на неможливість запобігти даним ризикам з обранням іншого виду запобіжного заходу.
Поміж іншого, суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявністю реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню, в тому числі, і щодо строку, на який сторона обвинувачення просить продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Задовольняючи клопотання щодо такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, судом також враховуються законодавчі гарантії під час воєнного стану для безпеки обвинувачених, які тримаються під вартою, визначені статтею 8 , тому посилання захисника на існування реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого через перебування його в установі СІЗО, як режимному об`єкті - є необгрунтованим.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 12.12.2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 12.12.2022 року включно.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1