КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2022 задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обраховувати з 17 год. 55 хв. 08.09.2022 по 08 год. 55 хв. 06.11.2022 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.
Слідчий суддя безпідставно віддав перевагу доводам органу досудового
розслідування, які, на думку захисника, фактично ґрунтуються на припущеннях.

____________________________________________________________________________________
Справа № 757/24127/22-к Слідчий суддя ОСОБА_10
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3700/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт вказував на те, що слідчим суддею 09.09.2022 оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, а тому станом на день подання апеляційної скарги стороною захисту не отримано копію повного тексту ухвали слідчого судді.
28.09.2022 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного надійшли доповнення, в яких вона зазначала, що пред`явлене ОСОБА_11 повідомлення про підозру будується виключно на підставі показів потерпілого ОСОБА_12 та не підтверджується доказами, які були зібрані у кримінальному провадженні.
Ні в сукупності, ні окремо жодний із долучених до клопотання доказів не підтверджує наявність в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
У доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази, які підтверджують факт повернення потерпілим суми боргу, а отже і відсутні докази того, що ОСОБА_14 вимагав повернення неіснуючого боргу, а не примушував потерпілого до повернення існуючого боргу.
Із матеріалів справи прослідковується, що між ОСОБА_15 та потерпілим склалися цивільно-правові відносини, відповідно до яких останній неодноразово отримував у ОСОБА_13 в борг грошові кошти, зобов`язувався повернути ці кошти, а в оговорений день та час не приходив та ігнорував дзвінки ОСОБА_13 .
Будь-яких переконливих доказів того, що дії ОСОБА_13 були спрямовані на заволодіння грошима потерпілого в сумі 7 тисяч доларів США, в матеріалах судового провадження відсутні.
Слідчим суддею не проведено аналіз ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення, а також не досліджено докази та обставини, які б свідчили про наявність цих ризиків.
Органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише зазначено їх стандартний перелік.
Слідчим суддею не враховано всі обставини, вказані в статті 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_14 має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , де проживає з народження зі своєю бабусею та дідусем. ОСОБА_14 єдиний утриманець в сім`ї, оскільки бабуся і дідусь є людьми похилого віку, їхній єдиний син - ОСОБА_16 загинув в автокатастрофі, а тому окрім онука інших осіб, які б їх доглядали, немає.
Також, ОСОБА_14 має постійне місце роботи контролером II категорії 5 підрозділу охорони Територіального Управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області., за місцем роботи характеризується позитивно.
З початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, ОСОБА_14 на добровільних засадах приймав активну участь у територіальній обороні Броварського району, а з квітня 2022 року є волонтером у Благодійному фонді «Стугна» та весь цей час на безоплатній основі приймав активну участь в забезпеченні матеріального становища та обороноздатності нашого війська.
Крім того, ОСОБА_14 у інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється та не обвинувачується. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Слідчим суддею не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000189 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області ОСОБА_13 призначено на посаду контролера II категорії 5 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області та наказом Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області № 240 о/с від 31.12.2020 присвоєно йому спеціальне звання сержант Служби судової охорони.

Відповідно до п. 1 Положення про Службу судової охорони затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 4 квітня 2019 року № 1051/0/15-19 та ч. 1 ст. 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя.

Згідно ч. 3 ст. 163 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на співробітників Служби судової охорони поширюються обмеження та вимоги, встановлені Законом України "Про запобігання корупції, а також передбачені для поліцейських Законом України "Про Національну поліцію" обмеження, пов`язані зі службою в поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 зазначеного закону на співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури. Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином ОСОБА_14 , займаючи посаду контролера II категорії 5 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області та маючи спеціальне звання сержант Служби судової охорони, є працівником органу, який здійснює правоохоронні функції.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2263-ІХ) продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, від 18.04.2022 №259/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ) - продовжено з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб, від 17.05.2022 №341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) - продовжено з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ (далі Закон № 2500). Законом України № 2500 затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб.

Органом досудового розслідування встановлено, що у період із травня по грудень 2019 року ОСОБА_17 періодично брав грошові кошти у борг у жителя смт. Баришівка Броварського району ОСОБА_7 . Загалом, за вказаний період часу ОСОБА_17 взяв у борг у ОСОБА_13 грошові кошти на загальну суму 5000 доларів США.

У подальшому, станом на липень 2022 року ОСОБА_17 повернув ОСОБА_11 всю суму грошових коштів, які у нього позичав.

Також органом досудового розслідування встановлено, що середині червня 2022 року у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, спрямований вимагання чужого майна з погрозами застосування насильства над потерпілим, вчиненому в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_14 , переслідуючи умисний корисливий мотив на вимагання чужого майна, під приводом того, що він недоотримав прибуток від використання позичених ОСОБА_17 грошових коштів, почав безпідставно вимагати у ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, які незаконно вимагав у ОСОБА_17 як компенсацію за недоотриманий прибуток від можливого використання позичених ОСОБА_17 грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_17 , ОСОБА_14 протягом червня - вересня 2022 неодноразово особисто та у ході телефонних розмов, діючи умисно та цілеспрямовано з корисливих спонукань, здійснюючи психологічний тиск, погрожуючи застосуванням насильства у вигляді спричинення тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_17 вимагав у ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США.

Крім того, 10.08.2022 ОСОБА_14 зателефонував до ОСОБА_17 та наказав приїхати до нього додому, де вимагаючи у ОСОБА_17 повернення неіснуючого боргу у розмірі 7000 доларів США, застосував до останнього фізичне насильство шляхом здійснення чотирьох пострілів в ОСОБА_17 із травматичного пістолету та нанесенням десяти ударів гумовим кийком, погрожуючи при цьому, що у випадку не віддання грошових коштів він продовжить застосовувати фізичне насильство, а також здійснить підпал будинку ОСОБА_17 та будинку його батьків.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання чужого майна, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням до ОСОБА_17 насильства, в умовах дії в Україні воєнного стану, будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_14 08.09.2022 близько 17 год. 52 хв., перебуваючи у гаражному приміщенні за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_14 одержав від ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 20 000 гривень в якості частини обумовленої раніше суми вимагання у розмірі 7 000 доларів США, частину із яких у сумі 19 000 грн. поклав до кишені своєї куртки, а грошові кошти у сумі 1000 грн. наказав ОСОБА_17 передати ОСОБА_18 .

У подальшому, слідчим другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_13 при проведенні обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 вилучено грошові кошти у сумі 19 000 гривень.

Згідно даних протоколу затримання від 09.08.2022, цього дня о 17 год. 55 хв. ОСОБА_13 затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

09.09.2022 о 01 год. 56 хв. ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження чи знищення його майна (вимагання), вчиненій в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України.

09.09.2022 старший слідчий Другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2022 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обраховувати з 17 год. 55 хв. 08.09.2022 по 08 год. 55 хв. 06.11.2022 включно, але не більше строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, їх наслідки, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненому із застосуванням та погрозою застосування насильства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів причетності підозрюваного до інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, та наявність цивільно-правових відносин між підозрюваним та потерпілим, колегія суддів вважає передчасними.
Посилання захисників на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є досить високою.
Доводи апеляційної скарги з доповненнями про те, що ОСОБА_14 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, має постійне місце роботи, та посилання на активну участь підозрюваного у територіальній обороні Броварського району, Благодійному фонді «Стугна» не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу містить відомості, передбачені ч. 1 ст. 196 КПК України, та відповідає вимогам ст. 372 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги з доповненнями у цій частині є необґрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3