ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/823/22 Справа № 175/1450/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
10 травня 2002 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, звільнений з кримінально-виправної установи 23 березня 2018 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Строк покарання обчислювати з дня затримання згідно протоколу затримання, тобто з 21 лютого 2020 року.
До набрання вироком законної сили залишено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 446005,82 грн., та 25000 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 16 січня 2020 року близько 16 год. 00 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, використовуючи наявні в нього ключі, відімкнув замок вхідної хвіртки та проник на територію вищевказаного будинку.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_8 , діючи повторно, використовуючи невстановлене досудовим розслідуванням знаряддя злочину, пошкодив запірні пристрої одного з вікон зазначеного будинку, проник всередину та викрав з нього майно належне ОСОБА_9 , а саме: норкову шубу (темно коричневого кольору), зі вставками куниці на рукавах і комірі, розмір 44-46; хутряну жилетку з хутра песця, коричневого кольору, довжиною до коліна, розмір 44-46; дублянку чорного кольору фірми «Valenciaga» з білим хутром; куртку укорочену, білого кольору, комір з песця (хутро рожевого кольору), фірми «MAX MARA»; куртку укорочену фірми «Бершка», бежевого кольору, дута; телефон марки «Apple іPhone X 256 GB Silver»; ноутбук марки «Lenovo ideapad 530S-15IKB»; планшет марки «Samsung Galaxy Tab S2»; ігрову приставку марки «Sony Play Station 4» чорного кольору; диски 10 шт. до приставки «Sony Play Station 4»; пилосос ручний «Bosch BCS612KA2»; браслет з білого золота 585 проби, з діамантами, вага 11 грам; обручку в стилі «Тіфані» з білого золота 585 проби, з діамантом 1 карат; сережки з білого золота 585 проби, з діамантами 7-8 грам; пірсинг біле золото 585 проби, з діамантом; запонки чоловічі, з червоного золота 585 проби, вагою 7 грам; обручку золоту 585 проби, вагою 7 грам; чоловічий годинник, з каучуковим ремінцем чорного кольору, «Tissot Quickster T048.417.27.057.06ST»; чоловічий годинник «BREITLING Navitimer» з коричневим ремінцем модель 7024448; чемодан на колесах фірми «Delsey Chatelet Air 1672820» молочного кольору з коричневими вставками розмір 77х32х53; чемодан на колесах фірми «Delsey Chatelet AIR 1672810;06» розмір 44х69х28; піджак чоловічий «Karl Lagerfeld» темно фіолетового кольору, розмір XL; костюм чоловічий «Bagozza» в клітку сірого з синім кольору, щільний, розмір XL; костюм чоловічий «Bagozza» в клітку синього з сірим кольору, полегшений, розмір XL; костюм чоловічий чорного кольору фірму не відома, розмір XL; фоторамка цифрова «Astro F100 black»; планшет «SAMSUNG SM-T815» в золотому металевому корпусі; ремінь для брюк «ST Dupont CLASSIQUE D2905».
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 561877,42 гривень.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України скасувати. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання, через свою м`якість, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Зокрема, на думку прокурора, судом не враховано низку обставин, які вказують на необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а саме те, що ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому йому злочині фактично не визнав, матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням не відшкодував, а навпаки на протязі судового розгляду намагався спростувати приналежність викрадених ювелірних виробів до золотих, тим самим дій які б свідчили про йог о щире каяття не здійснив. Крім того, ОСОБА_8 не працює, суспільно корисною працею не займається, будь-яких інших офіційних джерел доходів не має, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном, раніше судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів проти власності.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України змінити в частині правової кваліфікації його дій, а також просить дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, ряд з яких визнати неналежними. Вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим, несправедливим та занадто суворим. Вважає, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано всі обставини кримінального провадження та неповно проведено судовий розгляд, зокрема, не встановлено точної, часу та знаряддя вчинення злочину, не допитані свідки в залі суду, які впіймали обвинуваченого на місці вчинення злочину. Зазначає, що в ході судового провадження потерпіла не змогла підтвердити своє майно касовими чеками, як і не змогла надати бірок з викрадених в неї золотих прикрас, тобто нічим не обґрунтувала суму в розмірі 446005,82 грн.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, зазначив, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є недостатнім для виправлення останнього. Щодо апеляційної скарги обвинуваченого, то прокурор в судовому засіданні проти її задоволення заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора сторона захисту заперечувала, зазначила, що підстави для ухвалення нового вироку та призначення більш суворого покарання відсутні.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні та підтримав думку свого захисника щодо скарги прокурора.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався і на підтвердження доведеності вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України послався на ряд наявних в матеріалах кримінального провадження та досліджених письмових доказів, зокрема, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 16 січня 2020 року, де заявник ОСОБА_9 повідомила про здійснення крадіжки її майна.
Протокол огляду місця події від 22 лютого 2020 року з фото-таблицею до нього, із якого убачається, що у період часу з 14.00 години до 14.30 години проведено огляд речей, які належать потерпілій ОСОБА_9 , та зокрема квитків на поїзд на ім`я ОСОБА_8 .
Ряд протоколів пред`явлення речей для впізнання із фото-таблицями до них, проведених 21 квітня 2020 року за участі потерпілої, відповідно до яких ОСОБА_9 у присутності понятих впізнала викрадені в неї речі: піджаки, валізи, сумки, жилети та планшет.
Відповідь ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» за №478/4 від 10 квітня 2020 року, згідно якої зазначений в ухвалах слідчого судді від 07 квітня 2020 року гр. ОСОБА_8 у вказаний період часу, дійсно звертався за послугами до ломбардних відділень ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» з приводу закладу предметів техніки та ювелірних виробів, у зв`язку із невиконаним гр. ОСОБА_8 зобов`язань за договорами про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу майна до ломбарду, на вищевказані предмети закладу було звернено стягнення та в подальшому реалізовано, з метою покриття заборгованості громадянина ОСОБА_8 перед «Ломбард «Кредит Юніон».
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 у присутності понятих впізнав під № 4 обвинуваченого ОСОБА_11 , який пропонував йому речі.
А також, на покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , висновки судово-товарознавчих експертиз №1226-20 від 30 березня 2020 року та №1706-20 від 15 квітня 2020 року.
Окрім цього, судом першої інстанції безпосередньо в ході судового засідання було оглянуто відеофайли з ломбардів на яких обвинувачений здає викрадені речі, надано їм оцінку і покладено в мотивувальну частину судового рішення.
Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 в січні 2020 року, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, пошкодив запірні пристрої одного з вікон будинку АДРЕСА_3 , проник всередину та викрав з нього майно належне ОСОБА_9 на загальну суму 561877,42 грн., тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, у великих розмірах, поєднаного із проникненням у житло.
Водночас, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що судом першої інстанції було неповно досліджено всі обставини кримінального провадження, зокрема, не встановлено дійсну вартість золотих прикрас, викрадених в потерпілої, а потерпілою, в свою чергу, не надано жодних квитанцій та чеків, які б підтверджували їх вартість, і як наслідок, обвинувачений вважає, що судом першої інстанції безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України. Обвинувачений вважає, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 , вважає їх безпідставними, надуманими та такими, що спрямовані на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий, корисливий, злочин.
Так, ч. 4 ст. 185 КК України включає в себе таку кваліфіковану ознаку, як вчинення крадіжки, вчиненої у великих розмірах. При цьому, у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до досліджених в ході судового провадження судом першої інстанції висновків судово-товарознавчих експертиз №1226-20 від 30 березня 2020 року, згідно якою загальна вартість викраденого майна потерпілої станом на 16 січня 2020 року становила 308977,42 грн., та №1706-20 від 15 квітня 2020 року, згідно якої ринкова вартість викрадених в потерпілоїдисків 10 шт. до приставки «Sony PlayStation 4", які купувалися у 2019 році, браслету з білого золота 585 проби з діамантами, вага 11 грам, купувався в кінці 2017 року, обручки в стилі «Тіфані» з білого золота 585 проби з діамантами 1 карат купувалася на початку 2018 року, сережок з білого золота 585 проби з діамантами 7-8 карат, купувалися в червні 2017 року, становить 252900,00 грн. Враховуючи вказані висновки, загальна сума завданого потерпілій злочинними діями обвинуваченого збитку становить 561877,42 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки останнім в січні 2020 року було викрадено в потерпілої майна на загальну суму розміром 561877,42 грн., що, відповідно до приміток ст. 185 КК України, на двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що в ході судового провадження потерпіла не надала жодних чеків та квитанції про вартість викрадених в неї золотих прикрас, то колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , оскільки вони також спростовуються вищевказаним висновком судово-товарознавчої експертизи №1226-20 від 30 березня 2020 року.
Доводи обвинуваченого в ході апеляційного провадження про неповноту досудового розслідування, яка полягала в неналежному проведені експертиз, а саме висновком щодо суми завданого збитку з посиланням на інтернет сайт, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки проведення експертиз за фото об`єктами дослідженими із посиланнями на інтернет сайт, де описано товарознавчі характеристики майна не може вважатися порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.
Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує на те, що неповнота судового розгляду кримінального провадження відносно нього полягала ще в тому, що судом не встановлено точного часу та знаряддя вчинення злочину, не допитані свідки в залі суду, які впіймали обвинуваченого на місці вчинення злочину.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого, оскільки невстановлене органом досудового розслідування знаряддя злочину, яке було використано ОСОБА_8 при пошкодженні запірних пристроїв вікна будинку потерпілої, не спростовує сукупність встановлених та підтверджених іншими письмовими доказами обставин кримінального правопорушення, зокрема, самого факту проникнення до житлового приміщення та таємного викрадення з нього майна. Викрадення саме обвинуваченим майна потерпілої підтверджується отриманими в ході судового провадження судом першої інстанції показами свідка ОСОБА_13 , яка показала суду, що працює в ломбарді у м. Києві, куди ОСОБА_8 22 січня 2021 року здів ювелірні вироби у вигляді сережок, кільця золотого, запанок та золотого ланцюжка, а також, показами свідка ОСОБА_10 , який показав суду, що в січні 2020 року обвинувачений прийшов до ломбарду і запропонував придбати в нього ювелірний виріб, який свідок придбав за 3000 грн., окрім цього обвинувачений запропонував свідку придбати ще пилосос та шуби.
Водночас, покази свідків про те, що саме обвинувачений приходив до ломбарду повністю узгоджується із дослідженими судом першої інстанції та оціненими письмовими доказами, такими як протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 у присутності понятих впізнав під № 4 обвинуваченого ОСОБА_11 , який пропонував йому речі, а також, оглянуті судом відеофайли з ломбардів, на яких видно, як обвинувачений здає викрадені речі.
Окрім цього, в ході судового провадження, судом першої інстанції за клопотанням ОСОБА_8 було допитано свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що приймав участь у затриманні обвинуваченого, шляхом складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України і допитував потерпілу, виносив постанову про призначення товарознавчої експертизи, а розслідування на досудовому слідстві також здійснювала слідча ОСОБА_15 зазначив, що під час затримання свідок не вилучав майно, якого не було у списку викрадених речей потерпілої.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого про неповноту судового провадження та невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_8 фактичним обставинам справи не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а є намаганням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого, перевірив усі заявлені ними в ході судового провадження доводи незгоди із висунутим обвинувачення та наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків і потерпілих, а тому колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні.
Поміж іншого, із вироком суду першої інстанції, також, не погодився прокурор і подав апеляційну скаргу, в якій ставив питання про ухвалення нового вироку в частині призначеного ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання, мотивуючи це тим, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами прокурора і не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання, виходячи з наступного.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин, характер вчиненого кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти власності, і виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, у великих розмірах, поєднаного із проникненням у житло та правильно врахував суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, не працює, в ході судового провадження провину визнав частково, зокрема, не погоджувався із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, врахував думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, врахував наявність цивільного позову та розмір завданих потерпілій збитків, поведінку обвинуваченого, який майнові збитки не відшкодував, а також, конкретні обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання та призначив ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів прокурора про те, що судом першої інстанції не було враховану ряд обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого. Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання повністю відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, повністю обґрунтоване, і відповідно правильне.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4