Справа № 496/2825/22
Провадження № 1-кс/496/1272/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000162 від 16.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

При цьому вказує на те, в провадженні СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000162 від , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи в порушення ЗУ «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» № 2114-ІХ від 03.03.2022 року, постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему», наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми якостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», у невстановлений досудовим розслідуванням час, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої слідством особи зброю, яку переніс до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та почав її там зберігати без передбаченого законом дозволу. В подальшому, ОСОБА_5 , переслідуючи мету особистого збагачення, 25.07.2022 року, в період часу з 15.30 год по 16.00 год, більш точний час в ході слідства встановити не представилося можливим, без передбаченого законом дозволу продав ОСОБА_7 зброю, а саме гвинтівку «Мосіна» зразку 1891/30 р. (номер не виявлено), яка є бойовою нарізною вогнепальною зброєю 7,62 мм придатною для стрільби та виготовленою промисловим способом, без внесених конструктивних змін, яка призначена для стрільби бойовими гвинтівковими патронами калібру 7,62х54R. 26.07.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий ОСОБА_6 просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, у зв`язку з чим звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обґрунтованість підозри і наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважає підозру необґрунтованою, а - ризики, зазначені у клопотанні, не підтвердженими. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо доводів захисників з приводу відсутності доказів на підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановлено.

Крім того, «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Ілгар Маммадов проти Азербайджану», § 88; «Ердагоз проти Туреччини», § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», § 32).

Тлумачення терміну «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]», § 184).

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце. Позбавлення волі повинно ґрунтуватися на достатньо об`єктивних елементах, щоб виправдати «обґрунтовану підозру» в тому, що відповідні факти дійсно мали місце. Крім того, такі факти мають обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під диспозицію однієї зі статей Кримінального кодексу, що описують злочинну поведінку («Кавала проти Туреччини*», § 128).

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , висновком експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 26.07.2022 року за № СЕ-19/116-22/11774-БЛ ОСОБА_9 , протоколом обшуку, тощо.

На переконання суду, вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, крім того, на даній стадії суд вирішує лише питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, мешкає за місцем реєстрації, разом з цим він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків і суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, є доведеним.

Натомість ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Доводи прокурора про те, що підозрюваний може впливати на свідків, є лише припущенням і відповідними доказами не підтверджений.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Пунктом 60 рішення ЄСПЛ від 27.02.2018 року «Сінькова проти України» визначено: (… Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли було розглянуто інші, менш суворі заходи, і їх було визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі "Гаджімейліч та інші проти Боснії і Герцеговини", заява N 3427/13 та 2 інші заяви, пункт 52, від 03 листопада 2015 року, з подальшими посиланнями).

Слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення не довела, що існують розумні відомості та докази ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б свідчили про необхідність застосування саме найсуворішого запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, і саме цей запобіжний захід сприятиме запобіганню ризику переховування від органів досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя вважає за доцільне покласти на підозрюваного обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Щодо строку дії ухвали, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру 26.07.2022 року.

Відповідно до положень п.4 ч.3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, тобто строк досудового розслідування спливає 26.09.2022 року.

При цьому, запобіжний захід застосовується відносно особи в межах строку досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.09.2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Оскільки підозрюваний був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, необхідно негайно доставити підозрюваного ОСОБА_5 до місця проживання - АДРЕСА_1 , і звільнити його з-під варти.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 193, 196, 202, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000162 від 16.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_5 до місця проживання - АДРЕСА_1 і звільнити з-під варти.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на співробітників Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу надіслати до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області для виконання.

Строк дії ухвали до 26.09.2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1