Справа № 161/6838/22
Провадження № 1-кп/161/701/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 жовтня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000525 від 28.04.2022, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Волгоград російської федерації, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, працює оператором пакувальних автоматів виробництва у ТОВ «Юнілайф.ПВ», одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України несудимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою згідно з вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт строком на 120 годин та згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, будучи зобов`язаним згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2019, сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень та 1600 гривень відповідно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, зокрема, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Так, ОСОБА_5 , достеменно знаючи про обов`язок сплати аліментів, будучи дієздатною та працездатною особою, маючи доходи з неофіційних джерел, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживав, чим свідомо, злісно ухилився від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Першого відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в період часу з лютого 2021 року по листопад 2021 року включно становить 36000 гривень, тобто у розмірі, що у сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що йому відомо про рішення суду, він дійсно не сплачує аліменти, щиро розкаявся. Цивільний позов визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні підтвердила факт ухилення від сплати аліментів ОСОБА_5 , повідомила що обвинувачений не бере участі у вихованні дітей, не сплачував аліменти, наполягала на призначенні суворого покарання. Цивільний позов підтримала, просила його задовольнити.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненими особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.164 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні.
Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак в досліджених в судовому засіданні документах відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений поряд із визнанням своєї винуватості намагався будь-яким чином сплатити кошти встановлені рішенням суду. А тому, з огляду і на поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, якому надавався тривалий термін для відшкодування збитків, суд не визнає щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, працевлаштувався, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді арешту ближче до максимальної межі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Підстав для призначення покарання у виді громадських робіт чи обмеження волі суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого.
Строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з огляду на повне визнання цивільного позову обвинуваченим, враховує моральні та фізичні страждання останньої від вчиненого кримінального правопорушення, а тому приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягає до повного задоволення.
На думку суду, вказана сума моральної шкоди не є такою, яка б свідчила про бажання потерпілої до збагачення.
Що стосується витрат потерпілої на правову допомогу, то і в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілою надані договір про надання правової допомоги, копію додаткової угоди до договору, рахунок згідно договору, квитанція до прибуткового касового ордера, акт приймання передачі наданих послуг. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій, суд стягує такі витрати на правову допомогу з ОСОБА_5 в користь потерпілої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 124, 128, 129, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілої ОСОБА_11 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий