ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,
17.10.2021 близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебував на зупинці громадського транспорту «Богдана Хмельницького», у м.Полтаві разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де в цей час до них підійшов ОСОБА_7 .
Після чого, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження та наніс удар в груди ОСОБА_4 .
У свою чергу, ОСОБА_4 , діючи умисно, розуміючи, що перебуває в стані необхідної оборони, з метою захисту ОСОБА_5 та власного здоров`я, та з метою припинення суспільно-небезпечного посягання зі сторони ОСОБА_7 , перевищивши межі необхідної оборони, належним чином не врахувавши засоби захисту і нападу, маючи можливість припинити посягання із заподіянням явно меншої шкоди й усвідомлюючи наявність такої можливості, перевищуючи межі необхідної оборони, тобто при явній невідповідності спричиненої шкоди небезпечності посягання, дістав із правої кишені куртки розкладний ніж, який зберігав при собі для побутових цілей, не маючи наміру на заподіяння смерті, із ціллю спричинення тяжких тілесних ушкоджень, даним ножем, який тримав в правій руці, наніс два удари ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рани м`яких тканин грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з розвитком лівобічного пневмотораксу та малого гідротораксу зліва, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя, рани м`яких тканин зовнішньої поверхні лівого плеча, яка кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив, що за викладених у вироці обставин вчинив вказане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.124 КК України, оскільки він умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, вчинені у разі перевищення меж необхідної оборони.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, непрацевлаштований, є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, має постійне місце проживання, неодружений, під спостереженням лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд також враховує досудову доповідь «Центру пробації», відповідно до якої ОСОБА_4 становить дуже високий рівень небезпеки для суспільства та ймовірність вчинення ним повторного правопорушення є високою.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ст.124 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України є несудимим, має постійне місце проживання, його ставлення до вчиненого, відверте визнання ним своєї провини та осуд поведінки, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 8643 грн.
Цивільний позов у справі не пред`являвся.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За ухвалами слідчого суддів Октябрського районного суду м.Полтави від 21.10.2021 у даному кримінальному провадженні було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які підлягають скасуванню.
З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 8643,00 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21.10.2021 на майно, вилучене в ході огляду місця події 17.10.2021 та вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 речі.
Речові докази у справі:
-2 змиви рідини бурого кольору, складний ніж зі слідами РБК на лезі, змиви з долонь обох рух і зрізи нігтьових пластин, 2 кофти, ботинки, спортивні штани, чорну футболку, які поміщені на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити;
-оптичний диск із відеозаписом з камери спостереження залишити у матеріалах кримінального провадження;
-оптичний диск з відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських ВІ0128 - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1