ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1715/22 Справа № 201/7197/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Краматорськ Донецької області, не судиму, не працюючу, яка зареєстрована та постійно проживає за адресом: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0001563 від 24.06.2022 року,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 листопада 2022 року включно.
Слідчий суддя врахував продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ступень тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , дані про її особу, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються, дійшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків. Дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оскільки застава саме у розмірі 520 000,00 грн, зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.
В апеляції:
- захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, скасувати її та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної.
В обґрунтування пропуску строку посилається на те, що в судовому засіданні участі не приймала, про час та дату оголошення повного тексту судового рішення її не було повідомлено. Під час проголошення повного тексту судового рішення підозрювана не була присутня. 03.10.2022 року підозрювана передала копію оскарженої ухвали.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є не обґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального кодексу.
Посилається на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає, що з боку слідчого вказані причини не здійснення експертизи, не отримання командуванням ЗСУ інформації щодо достовірності відомостей, переданих ОСОБА_4 , є неповажними.
Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, враховуючи те, що матеріали клопотання не містять доказів отримання ОСОБА_4 копії повного тексту рішення, що оскаржується, проголошеного 29.09.2022 року, тому причини пропуску строку колегія суддів вважає поважними, у зв`язку з чим, з метою доступу підозрюваної до правосуддя, необхідно поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши підозрювану та її захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваної під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, скоєний у воєнний час, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення винуватості, на даний час продовжують існувати ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування або суду. Також підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що на даний час місцезнаходження всіх речей та документів, які підозрювана використовувала для вчинення злочинних дій та які мають суттєве значення для досудового розслідування не встановлено, а також існує ризик можливого впливу на свідків та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваної ОСОБА_4 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останній, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної її поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри, то вони зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваної в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Щодо неповажності причин, вказаних слідчим, про не здійснення експертизи, не отримання командуванням ЗСУ інформації щодо достовірності відомостей, переданих ОСОБА_4 , колегія суддів зазначає, що слідчий суддя дослідив питання неможливості завершення досудового розслідування та дійшов обґрунтованого висновку про відповідність клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваної вимогам кримінального процесуального закону.
Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо відсутності підстав для зменшення розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, підозрюваній ОСОБА_4 , що складає 520000,00 гривень, оскільки таке рішення в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження, в тому числі, є достатнім та необхідним для запобігання визначених слідчим суддею ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити захиснику підозрюваної ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0001563 від 24.06.2022 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3