Справа №295/7757/22
УХВАЛА
Іменем України

11.08.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 09.08.2022 близько 00 години 20 хвилин ОСОБА_4 перебував у парку ім. Гагаріна, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник словесний конфлікт із незнайомим ОСОБА_7 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та наніс останньому два удари ножом в область нижньої третини правого стегна та верхньої третини правої гомілки. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 ще один удар ножом в область грудної клітки справа.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 у виді проникаючого поранення грудної клітки справа у вигляді рани в 6-му міжребер`ї по середньо-ключичній лінії, раневий канал якої проник в плевральну порожнину, з ушкодженням середньої частини легені, із розвитком пневмогемотораксу (наявність повітря та крові в плевральній порожнині), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; рани по передній поверхні в нижній третині правого стегна та рани у верхній третині правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

09.08.2022 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 10.11.2022 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За змістом клопотання, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 09.08.2022;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, в ході якого було вилучено футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору;

- висновком експерта №1341 від 09.08.2022;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, котре відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав у ньому наведених, просив його задовольнити. Додав, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не погашена.

У свою чергу захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, просила обрати більш м`який запобіжний захід, домашній арешт. Адвокат зазначила, що слідством не надано жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, її підзахисний зацікавлений сприяти слідству з метою доведення свої непричетності до інкримінованого йому злочину.

Підозрюваний ОСОБА_4 додав, що цього кримінального правопорушення не скоював, від органів досудового розслідування переховуватися наміру не має, до того ж хворіє на туберкульоз та потребує лікування. З метою встановлення його невинуватості, а також надання можливості провести час з сім`єю та пролікуватися просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. На запитання слідчого судді відповів, що проживає у «цивільному шлюбі», має сина 18 років, офіційно не працює, раніше судимий, фактично затриманий 09.08.2022 року о 19 годині.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналізуючи указані ризики, слідчим суддею в першу чергу звернуто увагу, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, постійного місця роботи та доходів не має, ряд свідків є сусідами підозрюваного, а також останнього було затримано не на місці, де фактично було скоєно правопорушення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію та майновий стан підозрюваного, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Твердження підозрюваного про те, що він сприятиме слідству з метою доведення своєї невинуватості, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 19 год. 00 хв. 09 серпня 2022 року.

Строк дії ухвали встановити до 19 год. 00 хв. 07 жовтня 2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя