Справа № 202/4475/22
Провадження № 1-кс/202/3267/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року місто Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000779 від 01.08.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арештна майно, яке було вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кухонний ніж, змив речовини бурого кольору, які зберігати в камері речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.
Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000779 від 01 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та вилучений ніж та змив речовини мають значення речових доказів.
Тому з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні на них арешту.
В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Підозрювана ОСОБА_4 судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000779 від 01 серпня 2022 року, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.08.2022 року старшим слідчим Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 був проведений огляд місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де вилучено кухонний ніж. Крім того, під час огляду були зроблені змиви речовини бурого кольору.
Розглядаючи клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин івилучений ніж є доказом такого злочину, оскільки є знаряддям злочину, тобто відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

У той же час існує загроза у разі не накладення на арешту втрати, приховування, знищення речового доказу ножа, який міг бути знаряддям злочину.

Отже, матеріали клопотання прокурора доводять наявність правових підстав для накладення арешту на ніж, вилучений під час огляду місця події.

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права володільця цього майна, оскільки ніж є речовим доказом у кримінальному провадженні за фактом спричинення тілесних ушкоджень. Арештом цієї речі не будуть порушені чиї-небудь права.

Враховуючи вищенаведене, клопотання прокурора в частині арешту вилученого під час огляду ножа необхідно задовольнити, заборонивши розпорядження та користування цією річчю.

Щодо накладення арешту на змив речовини бурого кольору, то слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання прокурора є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки змив був отриманий стороною обвинувачення під час проведення слідчої дії (огляді місця події), тобто створений самою стороною обвинувачення та не належать будь-яким іншим особам, не є тимчасово вилученим майном у розумінні статті 167 КПК України, на яке відповідно до статті 170 КПК України може бути накладений арешт, а долучається до матеріалів кримінального провадження та зберігається у кримінальному провадженні як речовий доказ з метою послідуючого експертного дослідження.

Існування будь-якого ризику, передбаченого статтею 170 КПК України, щодо цієї речі прокурором не доведено.

Слідчий суддя вважає, що в разі дотримання вимог процесуального закону щодо порядку вилучення та визнання речовими доказами вищевказаний змив речовини може зберігатися та використовуватися стороною обвинувачення як речовий докази без накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на кухонний ніж, який був вилучений під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування та розпорядження ним.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1