Справа № 182/3258/22
Провадження № 1-і/182/14/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2022 за №0000636 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

У провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000636 від 15.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Справа перебуває у провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , однак вона станом на 06.10.2022 року перебуває у відпустці, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України вказане клопотання розглядає суддя ОСОБА_1 .
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 07.10.2022.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не доставлений, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності. При цьому заперечень по суті клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду обвинувачений не надав.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи строком на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення алогічного тому, у якому обвинувачується, так як він раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді перебувають інші кримінальні провадження. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , оскільки йому позиція обвинуваченого наразі невідома, щодо питання продовження строків тримання під вартою покладався на розсуд суду.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення/зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях „Осаковський проти України, „Марченко проти України).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.
Судом також встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, а також до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в яких він обвинувачується. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на розгляді в Нікопольському міськрайонному суді перебувають інші кримінальні провадження. Також суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 репутацію обвинуваченого - відсутність у нього законного джерела доходу та роботи.
Щодо наявності у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання та зазначених ним сімейних обставин, то слід зазначити, що такі обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 07.10.2022, тому суд вважає за необхідне продовжити строки тримання під вартою щодо обвинуваченого. Тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню.
Крім того, враховуючи практику ЄСПЛ, суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж не визначення застави віднесено на розсуд суду.
Ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи всі обставини справи, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52 000 грн.
Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
Продовжити щодо ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 04 грудня 2022 р.
Одночасно визначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52 000 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1