справа № 197/518/22
провадження № 1-і/197/12/22
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
29 липня 2022 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорки: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Широке клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Прокуроркою Генічеської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 подано клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого в межах кримінального провадження № 0000383, яке внесене до ЄРДР 19.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України.

2.Позиція учасників судового розгляду.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, зможе переховуватися, впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та зазначив, що вищевказаний запобіжний захід необхідно обрати для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання підтримав.

Захисник, обвинувачений, виступаючи в судовому засіданні, заперечували проти задоволення клопотання. Захисник просив суд змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання. Обвинувачений вину не визнав, підтримав думку захисника.

3.Положення закону, якими керувався суд при вирішенні клопотання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Як випливає з параграфу 3 рішення ЄСПЛ у справі «В (W) проти Швейцарії» (№ 14379/88, рішення від 26.01.1993 року), небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання її треба визначати з урахуванням низки інших факторів, які або можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя або ж зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом та його міжнародні контакти.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлює ст. 331 КПК України:

1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

3. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

При встановленні ризику впливу на потерпілу, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту цих осіб в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

4.Встановлені судом обставини та мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали.
Обвинуваченому ухвалою слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 25.10.2021 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 строк тримання під вартою продовжено по 31.07.2022.
Відповідно до розпорядження № 1/0/9-22 від 06.03.2022 голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справи підсудні Генічеському районному суду Херсонської області (розташований на окупованій території) на даний час підсудні Широківському районному суду Дніпропетровської області.
Воєнний стан в Україні продовжено до 23.08.2022.
На даний час кримінальна справа № 653/3515/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 до Широківського районного суду Дніпропетровської області не передана.
Прокурор в судовому засіданні повідомив, що всі матеріали кримінального провадження на даний час знаходяться в нього. До Генічеського районного суду Херсонської області було направлено лише обвинувальний акт з додатками та призначено судовий розгляд.

Суд враховує, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Розглядаючи можливість продовження строку тримання під вартою застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слід зазначити, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, відсутність, на теперішній час, фактів втечі обвинуваченого, чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, суддею враховується, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений до затримання офіційно не працював, не одружений, не має зареєстрованого місця проживання, раніше не судимий (однак суд бере до уваги послідовну поведінку обвинуваченого - засуджений за зґвалтування (має доведену схильність до вчинення статевих злочинів за обтяжуючих обставин та інших злочинів, тобто особливо тяжких та тяжких злочинів), має зареєстроване місце проживання в окупованому м. Генічеськ (інше можливе місце проживання не на окупованій території України суду не повідомив), тобто не має міцних соціальних зв`язків,

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність.

Також суд враховує, що всі матеріали кримінального провадження зберігаються у прокурора.

Прокурор має право звернутися до суду з відповідним клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) з метою забезпечення прав обвинуваченого та потерпілих.

Обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2000 року.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження та вимоги кримінального процесуального закону, які регламентують продовження тримання під вартою у їх сукупності, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, а тому приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом ризикам, що є виправданим та необхідним елементом з огляду на інші обставини і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою.
В задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 вересня 2022 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) грн, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена заставодавцем на депозитний рахунок Широківського районного Дніпропетровської області UA 0017442 (отримувач коштів ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, МФО 820172, банк отримувача ДКСУ, м.Київ).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти ОСОБА_5 у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення з-під варти під заставу, покласти на неї наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.

Попередити обвинуваченого про те, що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі невиконання цих обов`язків обвинуваченим до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відмовити повністю в задоволенні клопотання захисника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ ОСОБА_7