ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року
м. Київ
справа № 759/1458/19
провадження № 51-3194км 21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва.
Обставини справи
1. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за частиною 2 статті 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до статті 75 КК його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених частинами 1 та 3 статті 76 цього Кодексу.
2. Суд визнав доведеним, що 06 червня 2018 року ОСОБА_6 за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 через мережу Інтернет повторно придбав за 400 грн наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,126 г без мети збуту. Цього ж дня о 19:45 біля будинку на АДРЕСА_2 він забрав зазначений наркотичний засіб та зберігав його при собі до 20:52.
3. Київський апеляційний суд ухвалою від 15 квітня 2021 року в порядку частини 2 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) скасував зазначений вирок. Кваліфікував дії ОСОБА_6 за частиною 1 статті 309 КК та закрив кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на пункти 1 і 2 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції,
5. Суть доводів зводиться до того, що апеляційний суд неправильно застосував до ОСОБА_6 положення частин 4 статті 309 КК, оскільки той не мав наміру позбутися наркотичної залежності, а став на облік у медичному закладі з метою уникнути покарання. Прокурор вказує на те, що у довідці «Аврора мед» не зазначено, що ОСОБА_6 саме з власної інінціативи звернувся до закладу, а також у який спосіб він проходив лікування. Крім того, довідкою не підтверджено факту наявності у ОСОБА_6 залежності від наркотичних речовин. Звертає увагу на неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду та наявності щодо нього іншого кримінального провадження, у якому його оголошено в розшук.
6. До того ж прокурор вважає, що оскаржена ухвала не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, зокрема і через те, що апеляційний суд, закриваючи провадження, в резолютивній частині судового рішення не зазначив про звільнення від кримінальної відповідальності та підстави такого звільнення.
Позиції учасників касаційного розгляду

7. У судовому засіданні прокурор підтримав доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.
8. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити на таких підставах.
10. Суд касаційної інстанції відповідно до статті 433 КПК переглядає ухвалу апеляційного суду в межах поданої касаційної скарги, в якій не заперечується висновок суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні кримінально караного діяння, а також правильність його кваліфікації за частиною 1 статті 309 КК.
11. У силу статей 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
12. Положеннями частини 4 статті 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
13. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2021 року (справа № 357/11205/19, провадження № 51-2776кмо21)[1] зробила висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 статті 309 КК, є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії. Добровільним у контексті частини 4 статті 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.
14. Суд відхиляє той довід, що апеляційний суд не переконався у добровільності звернення ОСОБА_6 до лікувального закладу. Сторона обвинувачення не надала апеляційному суду будь-яких доказів, які б свідчили, що його було поміщено до лікувального закладу примусово відповідно до статті 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». За таких обставин в апеляційного суду не було підстав ставити під сумнів добровільність його звернення.
15. У той же час Суд зазначає, що відповідно до згаданого рішення об`єднаної палати частина 4 статті 309 КК може бути застосована, якщо добровільне звернення особи до лікувального закладу мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.
16. Однак, як свідчать матеріали справи (а.с. 215, 223), ОСОБА_6 звернувся до медичного закладу лише 08 серпня 2020 року, тобто майже через сім місяців після того як судом першої інстанції було ухвалено обвинувальний вирок.
17. Ця обставина не дозволяє вважати таке звернення до лікувального закладу підставою для застосування до нього частини 4 статті 309 КК.
18. Суд також вважає слушним посилання прокурора на те, що апеляційний суд закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК, однак у резолютивній частині не зазначив про його звільнення від кримінальної відповідальності.
19. З огляду на наведене Суд не вважає за необхідне розглядати доводи прокурора стосовно підтвердження наявності у ОСОБА_6 залежності від наркотичних речовин та оцінки його процесуальній поведінки в ході судового розгляду, адже ці обставини не впливають на вирішення питання про застосування частини 4 статті 309 КК.
20. Таким чином, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 1 та 2 частини 1 статті 438 КПК, а провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
21. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати зазначене, перевірити наявність законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень частини 4 статті 309 КК, зважаючи на практику Суду, зокрема правові висновки, викладені у постанові від 29 листопада 2021 року, й ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме положенням статті 370 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 433, 436, 438 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] ОСОБА_7