печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4305/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії.
У судове засідання особа, якою подано скаргу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб , передбачених КПК України.
Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, приходжу до наступного висновку.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора виконати ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва.
Частиною 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченого цим Кодексом.
Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Відтак вимоги заявника щодо зобов`язання уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора виконати ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги, оскільки слідчий органу досудового розслідування, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, згідно з частиною першою статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, ч.2 ст.376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1