Справа № 947/8468/22
Провадження № 1-кс/947/3913/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000814 від 26.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , приблизно у вересні 2020 року, більш точна дата та час невстановлені, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ за рахунок систематичного вчинення кримінальних правопорушень на території України, будучи раніше причетним до вчинення аналогічних, умисних злочинів, усвідомив для себе порядок, схему та процедуру реалізації протиправної діяльності, розробив план вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням та підробленням офіційних документів, таких як: свідоцтва про реєстрації транспортних засобів, водійські посвідчення, картки водія та свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.
Розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на систематичне виготовлення та збут підроблених офіційних документів на території України потребує залучення інших осіб, які будуть діяти за вказівками організатора незаконної діяльності та будуть об`єднані загальною метою отриманням незаконного прибутку, ОСОБА_5 , приблизно в вересні-жовтні 2020 року, залучив як виконавців своїх знайомих, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб.
Після чого, об`єднавшись у групу з розподілом ролей та функції кожного з її учасників, зазначені особи дали свою добровільну згоду на участь у протиправній діяльності під керівництвом ОСОБА_5 .
Надалі ОСОБА_5 , з метою розширення своєї протиправної діяльності, а також збільшення незаконного прибутку за рахунок реалізації більшого об`єму незаконно виготовлених підроблених документів, діючи відповідно до визначеної собі ролі керівника, прийняв рішення розвинути створену ним групу шляхом залучення до її складу як виконавців інших осіб.
ОСОБА_5 як організатор, з метою підготовки до вчинення злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронним органами, розробив загальний план дій учасників злочинної групи, направлених на досягнення єдиного злочинного результату, який довів усім членам організованої ним групи.
Так, для забезпечення високого рівня якості підроблених документів організатор ОСОБА_5 , використовуючи корупційні зв`язки із працівниками органів виконавчої влади, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, отримав доступ до баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, налагодивши таким чином одержання інформації щодо облікових карток власників транспортних засобів та осіб, яким видано посвідчення водія, яку в подальшому члени створеної ним організованої групи використовували для підроблення офіційних документів та їх збуту.
Обставини вчинення кримінального правопорушення зазначені письмово слідчим у клопотанні.
Для отримання необхідної інформації для слідства та забезпечення збереження речових доказів, а також відпрацювання осіб ймовірно причетних до вищезазначених протиправних дій, 14.05.2022 року гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано заяву в якій останній добровільно видає працівникам поліції належне йому майно, а саме: Мобільний телефон моделі «Xiaomi», М2006С3LG, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з наявними всередині сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; Ноутбук марки «Asus», модель «G75V», с/н «1510-02784200» в корпусі чорного кольору.
В подальшому, вищевказані речі було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову від 14.05.2022 року.
Таким чином, з метою збереження речових доказів, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
Прокурор, слідчий та власник майна в судове засідання не з`явились. Разом з тим, від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Від власника майна також надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
Відповідно до ч. 1 с. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участюслідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, положення ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час здійснюється досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
З матеріалів клопотання вбачається, що 14.05.2022 року гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано заяву в якій останній добровільно видає працівникам поліції належне йому майно, а саме: Мобільний телефон моделі «Xiaomi», М2006С3LG, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з наявними всередині сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; Ноутбук марки «Asus», модель «G75V», с/н «1510-02784200» в корпусі чорного кольору.
Органом досудового розслідування встановлено, що вищевказане майно являється речовими доказами по кримінальному провадженні, в зв`язку з тим що воно зберегли на собі сліди скоєного злочину.
Окрім того, постановою слідчого від 14.05.2022 року вказані речі визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вищезазначені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000814 від 26.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 361 КК України задовольнити.
Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, яке 14.05.2022 року гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав працівникам поліції для огляду та вилучення необхідної інформації, а саме на:
- Мобільний телефон моделі «Xiaomi», М2006С3LG, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з наявними всередині сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;
- Ноутбук марки «Asus», модель «G75V», с/н «1510-02784200» в корпусі чорного кольору.
Виконання ухвали покласти старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1