Провадження № 1-кс/947/8410/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 дослідивши матеріали за клопотанням слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000979 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 15.08.2022 року о 09 годині 45 хвилин, в м. Одесі, на перехресті вул. Ільфа і Петрова - Костанді, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Hyundai-Ioniq», р/н НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території вул. Ільфі і Петрова на проїжджу частину вул. Ільфа і Петрова, не надав дорогу та скоїв зіткнення з електросамокатом під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Ільфа і Петрова, в результаті чого допустив з ним зіткнення. В результаті ДТП, тілесні ушкодження отримав ОСОБА_5 у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки, доставлений до КНП МКЛ № 11.
Посилаючись на доводи, викладені у клопотання, слідчий повторно просить накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai-Ioniq», р/н НОМЕР_1 та електричний самокат «Т-4 TURBO-S CROSSER» було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Водночас приписами ч. 2 ст. 64-2 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відтак, в силу ст. 64-2 КПК України у разі накладення арешту на майно третьої особи у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна може звернутись прокурор.
Зі змісту клопотання про арешт майна та долучених до нього в якості додатків документів слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000979 від 16.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України нікому про підозру не повідомлено, що свідчить про те, що слідчим порушено питання про накладення арешту щодо майна третьої особи відповідно до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 233 КПК України, автомобіль марки «Hyundai-Ioniq», р/н НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 підпадає під ознаки іншого володіння особи та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 06.04.2021 року, зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України, електричний самокат «Т-4 TURBO-S CROSSER» підпадає під ознаки іншого володіння особи, так як фактично належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, слідчий подав клопотання про арешт майна третіх осіб, будучи в даному випадку не уповноваженою особою на звернення з таким клопотанням до слідчого судді, так як повноваженнями щодо звернення з клопотанням про арешт майна третіх осіб наділений виключно прокурор.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2022 року клопотання сторони про арешт майна поверталося прокурору для усунення недоліків у зв`язку із необгрунтованістю.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Проте, з повторно поданого клопотання вбачається, що до матеріалів клопотання знову долучена неякісна копія протоколу огляду місця ДТП, з якої неможливо встановити зміст та суть зазначеного протоколу.

Тобто, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності такого майна категорії речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

За своїм змістом клопотання про арешт майна є неконкретним та необґрунтованим.
Клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Цитування в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту вилученого майна, що зазначені в загальних рисах і не конкретно.
У клопотанні не наведено, з якою метою необхідно накласти арешт, в позбавленні якого права полягає арешт майна, також не обґрунтовано необхідність арешту майна та не наведено ризиків знищення або пошкодження відповідного майна, на яке просить накласти арешт слідчий.
Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.
Згідно з ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору, який погоджував таке клопотання, для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000979 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1