Справа № 535/1006/22
Провадження № 1-кп/535/143/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000107 від 11.02.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

у с т а н о в и в:
Дане кримінальне провадження підсудне Котелевському районному суду Полтавської області. Обвинувальний акт складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 291 КПК України. Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини третьої статті 314 цього Кодексу не встановлені.

Учасники судового провадження, які присутні у судовому засіданні, кожен окремо, вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту.

Справу слід слухати одноособово у відкритому судовому засіданні, в тому числі з`ясовано склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Захист у судовому засіданні обвинувачених буде здійснювати захисник адвокат ОСОБА_6 , обвинувальний акт обвинувачений отримав, державну мову на якій здійснюється судочинство розуміють.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , а також захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти клопотань, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, зазначивши, що у клопотаннях не наводяться підстави наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши клопотання прокурора та думку захисника, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання, з огляду на таке.

Як передбачено ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Органом досудового розслідування встановлено, що в період часу з кінця грудня 2021 року до 13.01.2022 ОСОБА_5 тимчасово мешкав у раніше знайомого ОСОБА_7 за адресою реєстрації та проживання останнього, а саме: АДРЕСА_2 . В ніч з 12.01.2022 на 13.01.2022 під час спілкування, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході словесного конфлікту в ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, перебуваючи у спальній кімнаті вказаної вище квартири разом з ОСОБА_7 стоячи навпроти нього, почав реалізацію свого, злочинного умислу, а саме: лівою рукою схопив ОСОБА_7 за комір вдягненого на останньому одягу, та наніс кулаком правої руки 5-6 ударів в область голови, а в подальшому відштовхнув його від себе. В результаті дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на підлогу, тим самим опинившись в напівлежачому стані, опершись верхньою частиною тіла об ліжко, а ОСОБА_5 , скориставшись вказаними обставинами, продовжив свої злочинні дії, а саме наносити чисельні удари правою ногою в область тулубу ОСОБА_7 , тим самим подавив можливість будь-якого спротиву останнього. Надалі, ОСОБА_5 підійшов до вікна спальні та взяв у праву руку молоток, який знаходився на підвіконні, з метою його подальшого використання для виконання свого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , після чого повернувся до останнього, який в цей час поповзом перемістився зі спальні до кухні, та наблизившись до ОСОБА_7 , наніс йому 3-5 ударів молотком в область тулуба, та ще 2-3 удари молотком в область голови, від яких ОСОБА_7 помер. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 12-17/61Дт/22 від 11.02.2022 причиною смерті ОСОБА_7 стала закрита черепно-мозкова травма. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (див. Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Однак вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від довільного арешту і затримання. Того факту, що підозри є сумлінними, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (див. Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, judgment of 30 August 1990, Series A no. 182 , pp. 16-17, § 32). Суд підкреслює в зв`язку з цим, що за відсутності розумної підозри особа не може бути заарештована або затримана з метою змусити її дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який офіційно ніде не працює та не проживає за місцем реєстрації, свідчать про відсутність міцного соціального зв`язку, а також про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Посилання адвоката ОСОБА_4 на факт наявності у обвинуваченого дитини, не спростовують вищезазначеного.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Суд вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані стороною обвинувачення докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 314 315, 331, 376, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів по 19.10.2022 року включно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 115 КК України на 09.20 год. на 30 серпня 2022 року в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали в частині забезпечення розгляду справи в режимі відеоконференції з метою участі обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України доручити ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Доручити відповідній службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відповідно до ч. ч. 4, 5 ст.336 КПК України, встановити особу обвинувачених і вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, перебувати з судового провадження поряд до закінчення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні.

Застосовані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження.

Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

У відкрите судове засідання викликати учасників судового провадження.

Копію даної ухвали направити учасникам справи та до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Котелевський районний суд Полтавської області, а обвинуваченими в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали.

Заперечення на ухвалу можуть бути приєднані до апеляції на вирок суду в наданій справі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Котелевський районний суд Полтавської області, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 15 год. 00 хв. 23.08.2022 року.

Суддя: ОСОБА_1