У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2022 Справа №607/7428/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань, клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бучач Тернопільської області, з останньою відомою адресою реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просить обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Бучач Тернопільської області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 0000022 від 24.12.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України.

Матеріали досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_4 18.03.2011 виділено з кримінальної справи № 1032894 в окрему справу №1032894/1, 18.12.2012 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 24.12.2012 зареєстровано кримінальне провадження № 0000022.

У ході досудового розслідування 26.12.2012 у кримінальному провадженні № 0000022 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у приміщення, що завдало значної шкоди потерпілим, вчинена повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, та вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вказаного повідомлення про підозру встановлено, що у жовтні 2009 року в ОСОБА_5 , який не мав законного та постійного джерела доходу, виник злочинний намір, направлений на створення злочинної групи з метою вчинення таємних викрадень чужого майна.

У ході реалізації свого наміру ОСОБА_5 створив організовану групу із числа осіб, з якими він перебував у дружніх відносинах, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які також не мали законного та постійного джерела доходу, переконавши їх у доцільності та вигідності таємного викрадення чужого майна і його подальшій реалізації.

При цьому, у жовтні 2009 року ОСОБА_5 , як організатором, були розподілені ролі кожного з учасників групи. Відповідно до визначених ролей ОСОБА_5 підшукував приміщення, з яких можна викрасти цінні речі, попередньо відвідував місця злочину з метою підготовки шляхів підходу та проникнення в приміщення, перевіряв наявність охорони, проводив підготовку до вчинення злочинів, зокрема готував знаряддя та засоби для полегшення їх вчинення (знаряддя для злому замків з метою проникнення у приміщення, рукавиці, засоби зв`язку), інструктував учасників перед злочином та керував їхніми діями під час вчинення злочину, безпосередньо проникав у приміщення потерпілих, обшукував їх та викрадав майно, підшуковував осіб, які перевозили на автомобілі учасників злочинної групи до місць скоєння злочинів та забирали останніх з викраденим майном, зберігав викрадене майно по місцю свого проживання, підшукував місця збуту викрадених речей, збував їх, розподіляв майно та кошти отримані від збуту викрадених речей, чим забезпечував функціонування групи та її стабільність.?

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючи свої ролі в організованій групі, як співвиконавці, згідно із заздалегідь розподілених ОСОБА_5 ролей та функцій, допомагали викрадати чуже майно, переносити його до транспортного засобу, погружали у нього, а також спостерігали за оточуючою обстановкою, яка відбувалася під час скоєння злочину, з метою завчасного попередження про появу працівників міліції чи інших сторонніх осіб. Також ОСОБА_6 , в користуванні якого знаходився автомобіль таксі «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив учасників злочинної групи до місць скоєння злочинів та забирав останніх з викраденим майном.

Окрім того, у липні 2010 року, враховуючи, що ОСОБА_7 перестав підтримувати тісні зв`язки з організатором ОСОБА_5 та віддалився від нього, з метою виконання спільного плану та забезпечення продовження діяльності організованої групи, ОСОБА_5 до складу організованої групи було залучено нового учасника ОСОБА_4 , якого було ознайомлено із планом організованої групи на вчинення злочинів та наділено функціями, спрямованими на виконання цього плану.

ОСОБА_4 , виконуючи свою роль у організованій групі, як співвиконавець, згідно із заздалегідь розподілених ОСОБА_5 ролей та функцій організованої злочинної групи, безпосередньо проникав у приміщення потерпілих, допомагав викрадати чуже майно, переносити його до транспортного засобу, погружати в нього, а також спостерігав за оточуючою обстановкою, яка відбувалася під час скоєння злочину, з метою завчасного попередження про появу працівників міліції чи інших сторонніх осіб.

При цьому, відповідно до розробленого плану, учасники групи під час скоєння злочинів, для полегшення їх вчинення використовували засоби зв`язку мобільні телефони та рацію, транспортні засоби, а також вживали заходи для приховання злочинів, запобігання можливості їх впізнання та затримання, вибираючи нічну пору доби, перевіряли наявність охорони на місцях вчинення злочинів, використовували рукавиці, щоб не залишати слідів пальців рук. Знаряддя злочину, рукавиці та засоби зв`язку (мобільні телефони) учасники злочинної групи в подальшому викидали з метою запобігання можливості їх викриття працівниками міліції та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, організована група у складі організатора та співвиконавця ОСОБА_8 , виконавців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та в подальшому залученого як співвиконавця ОСОБА_4 , набувши у жовтні 2009 року ознак стійкого злочинного угрупування, діяла з жовтня 2009 року по 17.12.2010 в тісному зв`язку, учасники якої вчиняли таємні викрадення чужого майна (крадіжки) за заздалегідь розробленим єдиним планом підготовки, вчинення та приховання злочинів, з чітким розподіленням функцій між її учасниками, спрямованих на досягнення єдиного плану, і припинила своє існування внаслідок правомірних дій працівників міліції по їх затриманню. Учасники організованої групи вчинили злочини, передбачені ч. 5 ст. 185 КК України, за наступних обставин:

На початку липня 2010 року ОСОБА_5 знаючи, що приміщення аптеки, яка знаходиться в с. Хмелівка, Теребовлянського району Тернопільської області, належним чином не охороняється і не обладнане сигналізацією, а також те, що у ньому знаходиться майно, яке можна викрасти, зібравши учасників організованої ним групи, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , повідомив їм про вказану можливість таємного викрадення майна, на що останні погодилися та обговорили план вчинення злочину.

Після цього, реалізуючи злочинний намір організованої групи, відповідно до заздалегідь обумовленого плану та розподілу ролей між учасниками організованої групи, 12.07.2010, біля 23:00 години, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з корисливих мотивів, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «ВАЗО 107» під керуванням ОСОБА_6 , який згідно з планом повинен був доставляти та забирати останніх з місця вчинення злочину, прибули в с. Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області.

В подальшому ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , взявши із собою заздалегідь приготовлені предмети монтажна, вийшли з автомобіля, при цьому ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 їхати із села, а за його викликом по рації повернутися для того, щоб забрати їх з викраденим майном. Після цього ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , підійшли до аптеки в с. Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області, що належить ПП ОСОБА_10 , де ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виконуючи свою роль у вчиненні злочину, залишилися біля вказаної аптеки спостерігати за оточуючою обстановкою з метою попередження появи працівників міліції чи інших сторонніх осіб, а ОСОБА_5 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, пройшов до вхідних дверей аптеки, та за допомогою заздалегідь приготовленого розвідного ключа, спробував виламати циліндричний механізм врізного замка дверей. Не зумівши відкрити вхідних дверей, ОСОБА_5 підійшов до вікна аптеки, та виваживши його за допомогою заздалегідь підготовленої монтажки, з ОСОБА_4 проникли в приміщення, звідки таємно викрали грошову готівку в сумі 300 грн., медичні препарати в асортименті на загальну суму 18548,19 грн., персональний комп`ютер, серійний номер SN 808UXEZ2L684, вартістю 2912 грн., та модем безпровідного інтернету, вартістю 112 грн., чим завдали шкоди потерпілій ОСОБА_10 на вказані суми.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , знаючи, що приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в с. Жизномир Бучацького району належним чином не охороняється і не обладнане сигналізацією, а також те, що в ньому знаходиться майно, яке можна викрасти, зібравши учасників організованої ним групи, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , повідомив їм про вказану можливість таємного викрадення майна, на що останні погодилися та обговорили план вчинення злочину.

Після цього, реалізуючи злочинний намір організованої групи, відповідно до обумовленого плану та розподілу ролей між учасниками організованої групи, 25.07.2010, біля 22:00 год. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, на автомобілі марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який згідно з планом повинен був доставляти та забирати останніх з місця вчинення злочину, прибули в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області.

В подальшому ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , взявши з собою заздалегідь приготовлений предмет монтажки, вийшли з автомобіля, при цьому ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 їхати із села, а за його викликом по рації повернутися, для того щоб забрати їх із викраденим майном. Після цього ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , підійшли до магазину «Теко-маркет» в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області, що належить Бучацькому РайСТ, де ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, залишилися біля вказаного магазину спостерігати за оточуючою обстановкою з метою завчасного попередження появи працівників міліції чи інших сторонніх осіб, а ОСОБА_5 із ОСОБА_4 пройшли до вхідних дверей в підсобне приміщення, та пошкодивши їх проникли в приміщення магазину, звідки таємно викрали товарно-матеріальні цінності на загальну суму 16471, 97 грн., чим спричинили ПСК «Теко» шкоду на вказану суму. Викрадене майно учасники групи доставили до будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , який в подальшому реалізував його на ринку у м. Чернівці та отримані від його продажу кошти розділив між всіма членами організованої ним групи.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , знаючи що приміщення міжрайонного управління водного господарства, що по АДРЕСА_2 належним чином не охороняється і не обладнане сигналізацією, а також те, що у ньому знаходиться майно, яке можна викрасти, повідомив ОСОБА_8 . Останній, зібравши учасників організованої ним групи, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , повідомив їм про вказану можливість таємного викрадення майна, на що вони погодилися та обговорили план вчинення злочину.

Після цього, реалізовуючи злочинний намір організованої групи, згідно з заздалегідь обумовленим планом та розподілом ролей між учасниками організованої групи, 05.11.2010, близько 23:00 год. ночі, з корисливих мотивів, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, прийшли до наміченої території, де ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_4 , взявши із собою заздалегідь приготовлений предмет монтажна та ключі від врізного замка, направились до будівлі адмінбудинку Міжрайонного управління водного господарства та шляхом підбору до врізного замка вхідних дверей проникли в приміщення даної будівлі, звідки таємно викрали монітор «LG W1942», вартістю 1113 грн., монітор «LG W1942», вартістю 1063 грн., монітор «Bravo», вартістю 1000 грн.ь, ксерокс-копір «Canon», вартістю 1590 грн., принтер «Canon LBP-3010», вартістю 956 грн., принтер «HP Laser Jet», вартістю 850 грн., фотоапарат марки «Соні», вартістю 2276 грн.

З викраденим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили Міжрайонному управлінню водного господарства шкоду на загальну суму 8848 грн.

Загалом учасниками організованої злочинної групи у складі 4 чоловік було викрадено чужого майна на загальну суму 111180,46 грн.

Окрім того, ОСОБА_4 скоїв інший умисний корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, на початку листопада 2010 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з магазину «Господарські товари», що по АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 02.11.2010, біля 23:00 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийшли до магазину «Господарські товари» за вказаною адресою та почали виламувати захисні ролети вікна магазину. В подальшому, виваживши вікно, ОСОБА_5 проник у приміщення магазину, звідки таємно викрав 15 карток поповнення рахунку «Київстар» на суму 30 грн., 1 картку поповнення рахунку «Київстар» на суму 100 грн., 10 кухонних ножів вартістю 10 гривень кожен та гроші із каси в сумі 300 грн.

З викраденим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_11 шкоду на загальну суму 950 грн.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 вбачаються кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України, ч. 3 якої відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а ч. 5 особливо тяжким злочином.

У зв`язку з тим, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 не перебував і були відсутні будь-які дані про його місце перебування 15.02.2011 оголошено його розшук.

На даний час, вжитими заходами достовірне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено. З огляду на викладене, здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_4 каналами Інтерполу можливе лише за умови отримання ухвали слідчого судді про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, постановою від 07.06.2022 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 стороною обвинувачення, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України, репутацію підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , враховуючи те, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_4 , а тому, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків, відтак, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Вказане клопотання у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_4 , також у суду відсутні відомості про наявність у ОСОБА_4 захисника, який би здійснював захист його інтересів.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

Судом встановлено, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 0000022 від 24.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Бучач Тернопільської області, з останньою відомою адресою реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого, - 20.04.2005 Бучацьким районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого судом від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 роки.

Постановою про притягнення як обвинуваченого від 18.03.2011 ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України.

В зв`язку з тим, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 не перебував і були відсутні будь-які дані про його місце перебування, 15.02.2011 його було оголошено в розшук.

У подальшому, 18.03.2011 матеріали досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_4 виділено з кримінальної справи № 1032894 в окрему справу №1032894/1, 18.12.2012 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та 24.12.2012 зареєстровано кримінальне провадження № 0000022.

У ході досудового розслідування ОСОБА_4 26.12.2012 повідомлено про підозру у викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній із проникненням у приміщення, що завдало значної шкоди потерпілим, вчинено повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, та вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За приписами ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.278 КПК України, передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.

У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.

Частина 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135 КПК України визначають, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

У зв`язку із не встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто у день його складення орган досудового розслідування вжив заходів із вручення його у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Згідно матеріалів кримінального провадження доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 у 2011 році покинув територію України та в Україну до цього часу не повернувся, про що свідчить інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 9/3-6092 від 19.06.2014.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності продовжує переховуватись за межами України та здобуто інформацію про те, що він може перебувати на території Італійської Республіки, про що свідчать рапорти о/у СКП відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 від 02.10.2020, 28.10.2021

Однак, наразі достовірне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме.

В розумінні ч.6 ст.193 КПК України, підозрюваним, якого оголошено у міжнародний розшук слід вважати виключно особу, яка перебуває у міжнародному розшуку, що повинно підтверджуватися відповідною інформацією.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено в будь-якому з видів розшуку (державному, міждержавному, міжнародному).

Статтею 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованої Україною 10.11.1994, у редакції від 21.01.2006, визначено, що договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, серед іншого, зокрема - складання і пересилання документів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, а також шляхом вручення документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного не відоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається,відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, підозрюваним, який оголошений у міжнародний розшук, слід вважати особу, щодо якої вчинено таку сукупність процесуальних дій: винесена постанова про оголошення особи в міжнародний розшук; відповідна інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань; сформований і скерований запит до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України.

Постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 07.06.2022 оголошено в міжнародний розшук ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000022 від 24.12.2012, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 185 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином вжив заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, ОСОБА_4 повідомлення про підозру, останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому, щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, прокурор надала зібрані у кримінальному провадженні матеріали, найбільш вагомими серед яких є: допити обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 ; протокол очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; протокол відтворення обставин події за участю ОСОБА_5 , постанова про приєднання до кримінальної справи речових доказів; вирок Чортківського районного суду від 26.09.2011, а також інші докази, зібрані у кримінальному провадженні.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім того, ОСОБА_4 остаточно виїхав з території України через пункт перетину «Шегині».

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження. Також існує висока імовірність, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Щодо оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук, слідчий суддя зазначає.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 07.06.2022, ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук. Відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Таким чином, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови.

Разом з цим, слід зазначити, що у взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, на переконання слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 131-132, 177, 193, 196, 281, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 15 червня 2022 року о 17 год. 15 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1