Справа № 357/5669/22
У Х В А Л А

28 липня 2022 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання № 3 м. Біла Церква Київської області, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000666, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України ( в редакції 1960 року),

про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

13.07.2022 прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000666, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2012, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України (в редакції 1960 року), в порядку передбаченому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України).

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити за викладених у ньому підстав.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Аналіз вищенаведених положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження 19.03.2000 на а/д Узин-Обухів неподалік повороту на с. Макіївка водій автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , в умовах слизької дороги перевищив швидкість руху автомобіля, не справився з керуванням, внаслідок чого сталось зіткнення автомобіля з деревом, в результаті чого пасажири автомобіля ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та водій ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. Пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів, сукупної травми голови, тулуба та кісток, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя в момент спричинення, від чого настала смерть останньої.
За даним фактом 20.03.2000 слідчим СВ Білоцерківського РВ ГУ було порушено кримінальну справу №03-6161 та 10.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000666 про злочин, передбачений ч. 2 ст. 215 КК України (у редакції 1960 року).

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РВ від 25.03.2020 порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України.

Із протоколів допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , вбачається, що транспортним засобом керував ОСОБА_7 , який порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілій.
25.07.2000 слідчим Білоцерківського РВ було винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого. Однак відомості про ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_7 із вказаною постановою слідчого матеріали справи не містять.
У подальшому кримінальне провадження неодноразово зупинялося у зв`язку із оголошенням розшуку ОСОБА_7 оскільки останній на виклики до слідчого не з`являється та його місцезнаходження невідоме. Поряд з тим у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які свідчать про здійснення слідчим викликів ОСОБА_7 .
З моменту вчинення кримінального правопорушення минуло 22 роки та 4 місяці.
Вказане кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить десять років.

Відповідно до п.3-1 ч.1ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.
Хоча з матеріалів кримінального провадження видно, що проведеними слідчими діями було встановлено особу, яка причетна до вчиненого кримінального правопорушення, якою є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однак до цього часу останньому не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального провадження.
З викладеного вище вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
Сам по собі факт закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки злочин вчинено у 2000 році, не може слугувати безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження.

Суд вважає, що таке використання органами прокуратури у вказаному кримінальному провадженні норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.
Відтак, в даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме принципу верховенства права та матиме формальний характер, у зв`язку з чим, клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а матеріали кримінального провадження слід повернути прокурору для організації проведення досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-29, 284-286, п. 2 ч. 3 ст.314, 369-372, 376 КПК України, ст. 12, 49 КК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000666, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 215 КК України ( в редакції 1960 року) у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Повернути прокурору матеріали кримінального провадження № 0000666 від 10.12.2012 для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10