Справа № 462/1280/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/877/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України

за участі прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 5000 гривень відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 30 січня 2020 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок конфлікту між ним та ОСОБА_9 , який виник у зв`язку з вчиненням маневру розвороту транспортного засобу марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого являвся ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у руках лопату, наніс нею удар в голову ОСОБА_9 , тим самим спричинивши йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 166 від 31 січня 2020 року «рани на голові, синець в ділянці 5-го пальця правої кисті,які утворилися внаслідок контакту вказаних ділянок тіла із тупим предметом і тупим предметом з обмеженою поверхнею, яким міг бути і вільний край лопати для снігу», що відноситься до легкого тілесного ушкодження та відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи № 262 від 14 лютого2020 року «рани на голові могли виникнути внаслідок удару лопатою для відгортання снігу, її вільного краю, як продемонстровано потерпілим ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту; синець в ділянці 5-го пальця правої кисті міг виникнути від дії якоїсь частини лопати, коли він закривався правою рукою, як продемонстровано громадянином ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту 12 лютого 2020 року».
Не погоджуючись з вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить оскаржуваний вирок скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неповнотою судового розгляду.
Зокрема, вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні прямо суперечать висновкам Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2020 року, яким ОСОБА_9 визнано винним в умисному заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Зазначає, що допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 заперечив умисне нанесення лопатою удару по голові ОСОБА_9 за викладених у вироку обставин. Жодних неприязних відносин з останнім він не мав, як і умислу на заподіяння йому тілесних ушкоджень.
Звертає увагу на те, що показання свідка ОСОБА_10 , викладені нею у письмовій заяві, залишені судом поза увагою.
12 квітня 2022 року обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. ОСОБА_6 , будучи повідомлений апеляційним судом про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив таке задовольнити.
Його захисник ОСОБА_11 також просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Прокурор ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 проти задоволення клопотання ОСОБА_6 не заперечили.
Заслухавши позицію учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як слідує з даної апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_8 просив закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Поряд з тим, статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке, відповідно до пред`явленого обвинувачення, він вчинив 30 січня 2020 року.
Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено відповідальність у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Тобто інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Отже, станом на 12 квітня 2022 року минув строк два роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності; ухвалений вирок щодо ОСОБА_6 не набрав законної сили у зв`язку з його оскарженням, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.
Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_6 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений підтримав своє клопотання і просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені підстави, як встановлено в ході апеляційного перегляду, дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Згідно з ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Таким чином, оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги сторони захисту.
Тому, оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, колегія суддів позбавлена можливості розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності задовольнити.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4