Справа № 710/1419/21
Провадження № 1-кп/710/67/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені 22.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000780, за обвинувчанням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сердегівка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта середня, неодруженої, має малолітніх дітей, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 22 липня 2022 року близько 19.00 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи прав на керування вказаним транспортним засобом, рухаючись по вул. Заруддя в селі Матусів Звенигородського району Черкаської області, від вулиці Тодосія Осмачки в напрямку вулиці Заводська в світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості , біля будинку №76, в порушення вимог п.п. 2.1 а), 2.3 б), 2.9 а), 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагувала на її зміну, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для свого руху у вигляді велосипедиста, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку по її смузі руху, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди та створивши небезпеку для дорожнього руху, вчинила наїзд на задню частину велосипеда « Україна» під керуванням ОСОБА_7 ..

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист, ОСОБА_7 , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачена, ОСОБА_5 вину не визнала. Пояснила, що у 2021 році влітку, дати та часу не пам`ятає, вони з ОСОБА_8 , його сестрою, Настею та її хлопцем, ім`я не пам`ятає, та її донькою і сином ОСОБА_8 , на автомобілі останнього поїхали до магазину, де придбали зокрема алкоголь, горілку та пиво, потім поїхали на річку відпочивати. На річці вона, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 пили горілку, хлопець Насті вживав пиво. Потім вони ближче до вечора поїхали до ОСОБА_11 додому, де також вживали горілку. У подальшому вони з Настею, яка лягла на заднє сидіння автомобіля та потім спала, та ОСОБА_12 , який був за кермом, поїхали за цигарками. Під час того, як вони їхали ОСОБА_12 поцілував її та відчули удар. Вона вийшла з автомобіля та побачила з правого боку чоловіка, який лежав на узбіччі і почала кричати, щоб викликали швидку.

Захисник ОСОБА_6 , зазначив, що відповідно висновку експертизи наявної у кримінальному провадженні, не встановлена слідова частини, яка б указувала на те, що ОСОБА_5 була за кермом. Крім того, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що за кермом в момент ДТП перебував він, при цьому ніякого тиску на нього не було. Зміна його показів у судовому засіданні ймовірно пов`язана із викликом його після допиту у судовому засіданні до правоохоронних органів для повторного допиту та наявність кримінального провадження за фактом передання керування транспортним засобом особі у стані алкогольного сп`яніння, розслідування якої триває вже рік, а підозра ще не вручена. Також зазначив, що свідок ОСОБА_13 показала, що коли вони у трьох виїжджали із дому за кермом був ОСОБА_14 , її брат. Просив ухвалити виправдувальний вирок.

Прокурор вважав вину ОСОБА_5 доведеною.

Оцінюючи письмові докази наявні у матеріалах справи, свідчення обвинуваченої, свідків суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При цьому законодавцем встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом ( ч.2 ст. 17 КПК України).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого ( ч.1 ст. 92 КПК України).

Відповідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів ( ст. 85 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження обгрунтованості обвинувачення та винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 прокурором у суді були надані наступні докази:
витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000780;

протокол огляду місцевості від 22.07.2021 року із план-схемою та фототаблецею , відповідно яких встановлено слідову картину дорожньо-транспортної пригоди, зокрема час, місце події, напрямок руху транспортних засобів, їх пошкодження, тіла та тілесних пошкоджень ОСОБА_7 ;

заява ОСОБА_8 про дозвіл на проведення його автомобіля , ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

протокол обшуку від 22.07.2021 року, відповідно якого проведений обшук автомобіля , ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті якого були вилучені змиви із керма, важеля коробки передач, ручки відкривання водійських дверей з внутрішньої сторони;

протокол затримання ОСОБА_5 від 23.07.2021 року;

постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження від 22.07.2021 року, відповідно яких автомобіль ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед « Україна» та змиви із керма, ручки КПП, з внутрішньої ручки водійських дверцят автомобіля визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні;

ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду Черкаської області від 27.07.2021 року про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні;

ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду Черкаської області від 27.07.2021 року про надання дозволу на обшук автомобіля , ВАЗ 21043 реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

висновок експерта № СЕ-19/124-21/10900-ІТ від 13.09.2021 року;

висновок експерта № СЕ-19/124-21/10901-ІТ від 13.09.2021 року;

висновок експерта № СЕ-19/124-21/11298-ІТ від 20.09.2021 року;

висновок експерта № 05-6-02/258 від 01.09.2021 року, відповідно якого смерть ОСОБА_15 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалася переломом основи і склепіння черепа із забиттям речовини головного мозку і підоболонковою кровотечею, переломами кісток тулуба із масивною кровотечею, а також ранами, саднами і крововиливами кінцівок та отяготилась набряком із набубнявінням речовини головного мозку і недокрів`ям внутрішніх органів, ушкодження ОСОБА_7 описані у висновку виникли від дії тупого твердого предмета і при ударі об такий, можливо за механізмом ДТП, що зазначений у постанові, прижиттєві, спричинені не задовго до смерті, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження. Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

Вказані матеріали не є доказами вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення , а свідчать про проведення слідчими процесуальних дій в межах кримінального провадження, та підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, час та місце ДТП, технічний стан автомобіля, порушення Правил дорожнього руху, які стали причиною ДТП, факт та причини смерті потерпілого, тобто свідчать про доведеність події кримінального правопорушення.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , виданого 22.07.2021 року КНП « Лікарня ім. Братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ, відповідно якого ОСОБА_5 перебувала в стані алкогольного сп`яніння; висновки експерта № 05-3-08/2609 від 23.07.2021 року та № 02-01/745 від 06.09.2021 року засвідчують, що ОСОБА_5 22.07.2022 року перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення наданий протокол проведення слідчого експерименту від 09.09.2021 року проведеного із свідком ОСОБА_8 , відповідно якого свідок вказав, що 22.07.2021 року при ДТП за кермом перебувала ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що влітку 2021 року, дати не пам`ятає, вони разом із ОСОБА_5 , його сестрою Настею та її хлопцем ОСОБА_16 , і дітьми відпочивали на річці, при цьому вживали алкоголь. Потім вони на його автомобілі, який не перебував у його власності, але він ним володів та користувався, поїхали до нього до дому там відпочивали, коли закінчились цигарки вони у трьох поїхали до магазину, Настя на задньому сидінні заснула, він був за кермом. Він трохи обернувся і з`явився чоловік, який їхав по обочині праворуч, та він не встиг загальмувати.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що була проведена перевірка вказаних свідчень в рамках іншого кримінального провадження № 0000862 за фактом передання керування транспортним засобом особі , яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та клопотав про проведення додаткового допиту свідка ОСОБА_8 ..
При додатковому допиті свідок ОСОБА_8 вказав, що під час ДТП за кермом була ОСОБА_5 .. Зазначив, що оскільки він був закоханий у ОСОБА_5 він вирішив взяти вину на себе, але у подальшому подумав, що він потрібен своїм дітям, тому змінив покази. Зазначив, що давити покази його ніхто не примушував ні у першому , ні в другому випадку.
Свідок ОСОБА_17 , який є співробітником ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, та який прибув на місце ДТП, зазначив, що власник автомобіля стверджував, що саме він був за кермом автомобіля, потім він передумав та вказав, що за кермом перебувала ОСОБА_5 ..
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що показання свідка ОСОБА_8 , у цій частині, є суперечливими, та те, що в ході його допиту він змінював покази, викладаючи зовсім протилежні версії того, хто перебував за кермом автомобіля, викликає сумнів в їх правдивості.
Європейський Суд з прав людини, практика якого є джерелом права відповідно до положень ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, у своєму рішенні у справі «Чжан проти України» (Заява № 6970/15) від 13.02.2019 зазначає : Суд встановлював у своїй практиці, що неузгодженості між власними показаннями свідків, наданими у різні періоди часу, так само як і серйозні неузгодженості між різними видами доказів, наданими стороною обвинувачення, призводять до серйозних підстав для оскарження довіри до свідка та доказової сили його показань; таким чином, цей вид оскарження становить заперечення, здатне вплинути на оцінку фактичних обставин справи, які ґрунтувалися на цих доказах, та, зрештою, на результат судового розгляду (див. рішення у справі «Хусейн та інші проти Азербайджану» (Huseyn and Others v. Azerbaijan), заяви № 35485/05 та 3 інших, пункт 206, від 26 липня 2011 року).
Крім того, судом 16.02.2022 року на адресу відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області був направлений лист із повідомленням про обставини вказані свідком ОСОБА_8 для їх перевірки, а 06.04.2022 року надіслане нагадування, однак суду повідомлення про проведення перевірки в установленому КПК порядку не надіслане.
Неповнолітній свідок ОСОБА_18 , повідомила ті ж обставини відпочинку із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що і свідок ОСОБА_14 та обвинувачена. Щодо обставин, хто перебував за кермом на момент ДТП зазначила, що вони виїхали з двору, де живе брат, та за кермом був ОСОБА_12 , вона перебувала на задньому сидінні та спала, але прокинулась, коли хлопнули дверцята автомобіля, в цей час ОСОБА_19 пересіла за кермо та на час ДТП за кермом перебувала ОСОБА_19 .
Суд критично оцінює покази свідка у цій частині, оскільки свідок зазначила, що не вживала алкоголь під час відпочинку на річці, однак на питання захисника вказала, що таки вживала алкоголь та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказаний фак підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що всі троє осіб були в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_20 , який пояснив, що від осіб було чутно запах алкоголю. Крім того, свідок є сестрою свідка ОСОБА_8 .. Вказане викликає сумніви у об`єктивності та правдивості свідчень неповнолітньої ОСОБА_21 ..
Із показань ОСОБА_22 вбачається, що він не був свідком ДТП, а про те, що за кермом автомобіля на момент ДТП була ОСОБА_19 йому повідомила ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_10 йому говорила, що вона спала в автомобілі та прокинулась в момент ДТП, що у свою чергу також ставить під сумнів покази свідка ОСОБА_23 , яка пояснювала суду, що вона прокидалась до ДТП та бачила, що ОСОБА_19 пересіла за кермо. Також суд критично оцінює свідчення вказаного свідка, як доказ вини ОСОБА_5 , оскільки він не був свідком події ДТП та не бачив, хто був за кермом, а про обставини ДТП йому відомо зі слів ОСОБА_24 , свідчення якої судом оцінено критично.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що інших свідків , крім ОСОБА_23 та її брата ОСОБА_25 не було, а останні завірили, що за кермом була ОСОБА_5 .. Ураховуючи оцінку судом свідчень ОСОБА_14 та ОСОБА_23 та той факт , що свідок ОСОБА_20 не був безпосереднім свідком вчинення кримінального правопорушення, його свідчення не можуть слугувати, як беззаперечний доказ вини ОСОБА_5 ..
Інших беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_5 перебувала за кермом автомобіля на момент ДТП за вказаних у обвинувальному акті обстави, суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, за змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторно звернув увагу на те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Положеннями п.2 ч.1 ст. 91 КПК України закріплено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити зокрема такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Нормами п.2 ч.1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б могли довести «поза розумним сумнівом» вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК за обставин, вказаних у обвинувальному акті.

Керуючись ст.ст. 100,124,368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед «Україна» - повернути за належністю;

- змиви із керма, ручки КПП, з внутрішньої ручки водійських дверцят автомобіля - знищити;

Витрати на виконання судових експертиз на загальну суму 6178 грн 38 коп. залишити на рахунку держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1