Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/117/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференцзв`язку доповнену апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмельове Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, працюючого черговим електромонтером в Смолінській шахті ДП "СХІД ГЗК", зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 1 місяць.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_8 .

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за таких підстав.
Так, 29.10.2021 року о 08 год. 45 хв. обвинувачений, перебуваючи на своєму робочому місці на території дільниці енергомеханічного забезпечення Смолінської шахти ДП "СХІД ГЗК", яка розташована за адресою: вул.Транспортна 1, смт.Смоліне Новоукраїнського району Кіровоградської області, маючи прямий умисел, з корисливого мотиву, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, поклав до поліетиденового пакету, який мав при собі, магнітний пускач "ПМА 6200", чорного кольору, вартість якого складає 833 грн. 33 коп. та намагався таємно викрасти зазначене майно, що належить ДП "СХІД ГЗК", перетинаючи після закінчення робочої зміни, контрольно-пропускний пункт вказаного підприємства, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як він був помічений на місці вчинення кримінального проступку працівниками охорони Смолінської шахти ДП "СХІД ГЗК", які перешкодили обвинуваченому, розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В доповненій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням на користь держави 10% із суми заробітку.

Свої вимоги обґрунтував тим, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, вину визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_9 менш суворе покарання в межах санкції статті. На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих, вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання у вигляді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням на користь держави 10% із суми заробітку, яке було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити доповнену апеляційну скаргу, прокурора яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи доповненої апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що доповнена апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні з таких підстав.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і разом з представником потерпілого згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності, у відповідності до положень ст. 381, 382 КПК України, про, що свідчать їх заяви в матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ст.381, 382 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ст. 381, 382 КПК України, і за згодою всіх учасників процесу розглянув обвинувальний акт щодо кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.381, 382 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, особу винного, який розкаявся у вчиненому, вину визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність до нього претензій майнового та морального характеру з боку представника потерпілого. Обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Проте на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 1 місяцю арешту.

Згідно із ч.2 ст.409 КПК України невідповідність призначеного покарання є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, з урахуванням обставин справи та усіх вищевказаних позитивних характеристик, наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих, колегія суддів доходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням на користь держави 10% із суми заробітку, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що доповнена апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню. Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_8 слід змінити в частині призначеного покарання. В іншій частині вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Доповнену апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за кримінальним проступком за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням на користь держави 10% із суми заробітку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)