ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1032/22 Справа № 205/9475/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00006983 від 07 жовтня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:
- 09.09.2019 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано звільнення від призначеного покарання з випробуванням і направлено до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково, у вигляді 6 місяців позбавлення волі, приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року, та, за сукупністю вироків, призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи незняту та непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом встановленого йому іспитового строку повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин.
В період часу з 05 вересня 2021 року до 13 вересня 2021 року ОСОБА_7 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де він проводив будівельні роботи за місцем проживання ОСОБА_9 .
В цей час у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_9 , а саме: електросамокату «Хіаоmi Мі Scooter Pro 2» та гіроскутеру «Хіаоmі Ninebot Mini Pro», які знаходились у гаражі розташованому біля будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_9 , та до якого у ОСОБА_7 був вільний доступ, у зв`язку з проведенням будівельних робіт.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у невстановлений час, приблизно 05 вересня 2021 року ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, знаходячись в приміщенні гаражу за вищевказаною адресою взяв гіроскутер «Хіаоmі Ninebot Mini Pro», вартість якого складає 7 650,00 грн., та утримуючи при собі зазначене викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, приблизно 13 вересня 2021 року ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, знаходячись в приміщенні гаражу за вищевказаною адресою взяв електросамокат «Хіаоmі Мі Scooter Pro 2», вартість якого складає 14 449,15 грн., та утримуючи при собі зазначене викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка становить 22 099,15 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому більш м`яке покарання. ОСОБА_7 вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він визнав свою вину повністю та частково відшкодував заподіяну шкоду. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що він має на утриманні двох малолітніх доньок та задовільно характеризується за місцем мешкання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, а також особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх доньок, за місцем мешкання характеризується задовільно.
В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував повне визнання обвинуваченим своєї вини та часткове відшкодування шкоди. Обставин, які б в силу ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом встановлено не було.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, а також й остаточне покарання, призначене останньому з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства, протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України або призначення покарання іншого виду та розміру.
Ті обставини, що обвинувачений вчинив нетяжке кримінальне правопорушення та має міцні соціальні зв`язки хоча і мають місце, проте підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувався до відповідальності за вчинення аналогічного злочину та звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти власності в період невідбутого покарання за попереднім вироком.
Що стосується відшкодування потерпілій збитків, то ці обставини не відповідають матеріалам провадження, згідно з якими така шкода відшкодована останній лише частково. При цьому, доказів відшкодування збитків потерпілій в повному обсязі після ухвалення вироку, відповідно до задоволеного судом цивільного позову, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4