ЄУН № 336/3578/22
пр. № 1-кп/336/568/2022
ВИРОК
Іменем України
27 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурор ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 не одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК країни,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2022 року в період часу з 22.55 до 23.54 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння смерті іншій особі, у ході раптово виниклих неприязних стосунків до ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 не може чинити опір через свій вік та стан здоров?я, поклав на обличчя ОСОБА_7 подушку, яку притиснув, закривши отвори носа та рота, та утримував обома руками до моменту, поки ОСОБА_7 не припинила подавати ознаки життя, що призвело до механічної асфіксії та смерті ОСОБА_7 на місці, тим самим умисно вбив ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що ОСОБА_7 була його матір?ю, вони разом мешкали в будинку АДРЕСА_1 приблизно з 2016 року. Приблизно у 2018 році він помітив, що у матері є певні складнощі із пам?ятью, а після обстеження у лікаря у ОСОБА_7 виявили деменцію та хворобу Альцгеймера. З часом хвороби прогресували та ОСОБА_7 стала потребувати сторонньої допомоги, оскільки не могла себе обслуговувати, іноді виявляла агресію. З вимогою про визнання ОСОБА_7 недієздатною ОСОБА_4 не звертався, а також і не звертався до соціальних служб для отримання допомоги. 22.02.2022 року він зранку із своїм знайомим ОСОБА_8 виконували разову роботу, після чого придбали горілку та продукти та направились до будинку обвинуваченого, де випили горілку, поїли, після чого лягли спати. Прикинувшись десь о 22.00 годині ОСОБА_4 з?ясував, що випадково забув зачинити двері кімнати, де перебувала ОСОБА_7 , через що остання влаштувала безлад на кухні, розкидала речі. Обурившись такою поведінкою матері, ОСОБА_4 вирішив її вбити, щоб припинити таке своє життя. На той час ОСОБА_7 вже спала. Приблизно між 23.00 та 23.30 годиною ОСОБА_4 взяв в кімнаті подушку, після чого попрямував до іншої кімнати, де спала ОСОБА_7 , поклав на обличчя останньої подушку та притиснув її до обличчя, утримуючи обома руками, та тримав доти, доки ОСОБА_7 не припинила пручатись та дихати. Далі ОСОБА_9 пішов на кухню, усвідомив, що зробив, а через деякий час зателефонував невістці та двоюрідній сестрі, повідомивши, що вбив матір, після чого зателефонував до поліції та розбудив ОСОБА_10 скоєному розкаюється.
За клопотанням прокурора судом досліджені письмові докази.
В ході огляду місця події 23.02.2022 року, який був зафіксований відеозаписом, слідчим з дозволу співвласника будинку ОСОБА_11 оглянуто будинок АДРЕСА_1 , в ході чого виявлено труп ОСОБА_7 , який оглянуто експертом, вилучені подушки та інші речові докази.
Згідно із аудіозаписом виклику служби 102 особисто ОСОБА_4 , що він підтвердив в судовому засіданні, зателефонував до поліції та повідомив про вбивство матері шляхом задушення подушкою.
23.02.2022 року ОСОБА_4 був затриманий.
В ході слідчого експерименту 28.04.2022 року ОСОБА_4 детально вказав механізм вбивства ОСОБА_7 , а саме вказав, що в одній з кімнат будинку взяв подушку, яку поклав на обличчя матері, яка в той час спала, лежачи на спині, та утримував, поки ОСОБА_7 не припинила дихати.
Згідно із висновком експерта № 1142 смерть ОСОБА_7 настала від закриття отвору носа та рота тупим предметом, найбіль вірогідно подушкою, виявленою на місці події, що призвело до розвитку механічної асфіксії, яка в даному випадку стала безпосередньою причиною смерті.
Відповідно до висновку комісійної експертизи не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_7 комплексу ушкоджень за механізмом, вказаним ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту.
З висновку психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під час інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Висновки експертів № 1345, 1296, 1297, 1298, 1299, судом не оцінюються, адже не містять конкретної інформації, яка б відповідала вимогам належності доказів у кримінальному провадженні, оскільки не надають чіткої відповіді на поставлені слідчим запитання.
Висновок щодо результатів медичного огляду від 23.02.2022 року вказує на факт вживання ОСОБА_4 алкоголю.
Інших доказів стороною обвинувачення та захисту суду не надано, сторони кримінального провадження зазначили про відсутність у них нових доказів чи клопотань про дослідження якихось інших доказів.
Також суду прокурором надані документи, що характеризують особистість обвинуваченого.
Стороною захисту суду будь-яких доказів не надавалось.
Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його докладні показання про обставини його скоєння, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вбивства найшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) за ст. 115 ч. 1 КК України.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. З пояснень обвинуваченого вбачається, що він не одружений, не працює. Жодних документів на підтвердження наявності у нього неповнолітніх дітей стороною захисту суду не надано.

Також стороною захисту не надано жодних документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 страждала на певні захворювання, які б впливали на її психічний стан чи здатність до самообслуговування.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину, сприяння розкриттю злочину, та щире каяття, яке, на переконання суду, підтверджується діями обвинуваченого одразу після вчинення злочину, а саме добровільний дзвінок до поліції з повідомленням про вбивство, послідовна позиція визнання вини під час досудового розслідування та судового провадження, а також позицією під час судового засідання, в якій суд вбачає щире шкодування ОСОБА_4 про вбивство.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, ОСОБА_4 не займається суспільно корисною працею та не має стійких соціальних зв?язків, не має жодних визначених джерел доходу, за рахунок яких коштів він існує невідомо (як він сам зазначив переважно за рахунок пенсії матері та випадкових заробітків).

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за життя хворіла, що її стан психічний та фізичний були такими, які б могли викликати у ОСОБА_4 бажання припинити її життя, що ОСОБА_4 використав усі можливості щодо звернення до уповноважених органів соціальної служби для надання ОСОБА_7 допомоги, тощо.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 без будь-яких вагомих причин умисно позбавив життя свою матір, тобто саму рідну для себе людину, яка його народила та виховала, та саме їй він мав би завдячувати своїм життям.

Всі вищезазначені обставини у своїй сукупності не дають суду підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ст. 115 ч. 1 КК України, що пропонував прокурор, а тим більше про призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, про що просила сторона захисту.

При вирішенні питання щодо речових доказів, суд за відсутності відомостей про спадкоємців ОСОБА_7 , належність мобільного телефону Нокіа, вилученого під час огляду місця події, не вирішує долі паспорту ОСОБА_7 та мобільного телефону, доля яких може бути вирішена пізніше за відповідним клопотанням зацікавлених осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 115 ч. 1 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, та призначити покарання у виді десяти років позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахувати з 23 лютого 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: дві полімерні пляшки, подушки, мікрооб`єкти, змиви, які знаходяться на зберіганні в камері схову у ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1