Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/952/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 368/1053/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 537-539 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гребінки Васильківського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника Державної установи
«Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та вчиненого злочину, від якого загинула людина, що невідбутий строк засудженим становить 2 роки 144 дні позбавлення волі, незначне відшкодування потерпілим моральної шкоди, прийшов до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання наразі є передчасним.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, постановити нову, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року, без скасування призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.
Обґрунтовуючи такі вимоги засуджений просить звернути увагу, що він працевлаштований на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи», за відсутності стягнень має 7 заохочень начальника установи за добросовісне відношення до праці, станом на 08 жовтня 2021 року відбув 1/2 строку призначеного вироком суду покарання.
З огляду на викладене, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, засуджений вважає, що існують всі підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків фактичним обставинам справи, також просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року та застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 81 КК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення засудженого, захисника, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, думку представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», заперечення прокурора щодо апеляційних прохань, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки (а.п. 3-16).
Цим же вироком з ОСОБА_6 стягнуто на користь:
-потерпілого ОСОБА_10 200000,00 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди;
-потерпілої ОСОБА_12 200000,00 (двісті тисяч) гривень моральної та 7864,00 (сім тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні матеріальної шкоди;
- ОСОБА_13 1860,00 (одну тисячу вісімсот шістдесят) гривень на місяць до досягнення нею 18 років в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника та 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2019 року вказаний вирок залишений без змін (а.п. 17-27), а постановою Верховного Суду від 16 січня 2020 року зазначені судові рішення скасовані лише в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_14 матеріальної шкоди з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.п. 28-37).
04 листопада 2021 року начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» ОСОБА_15 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції при розгляді подання, перевіривши його щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 та, проаналізувавши усі дані, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційних скарг його не спростовують.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Як встановлено матеріалами провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
В місцях позбавлення волі засуджений відбуває покарання з 08 квітня 2019 року і станом на час розгляду подання ОСОБА_6 відбув 1/2 строку покарання.
За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
Відбуваючи покарання з 11 вересня 2019 року в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» ОСОБА_6 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що у період з 09 січня 2020 року по 07 жовтня 2021 року отримав 7 заохочень, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими; утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку; працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи»; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Слід зазначити, що вину у скоєному злочині ОСОБА_6 визнав під час відбування покарання.
Отже, аналіз матеріалів справи засудженого ОСОБА_6 дає підстави вважати, що у поведінці останнього дійсно мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки його поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.
Апеляційні доводи засудженого та його захисника про наявність підстав для задоволення подання начальника державної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, з огляду на його позитивні характеризуючи дані, неодноразові подяки, а також інші, наведені в апеляційних скаргах обставини, не доводять виправлення засудженого з огляду на положення ч. 2 ст. 81 КК України та не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що засуджений поступово, в силу своїх можливостей, відшкодовує завдану матеріальну і моральну шкоду потерпілим також не може бути взятим до уваги, позаяк ці дії засуджений виконує відповідно до вироку суду, та самі по собі такі дії не можуть свідчити про доведеність виправлення засудженого.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року - залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4