Справа №694/775/22
провадження № 1-кс/694/298/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000080 від 25 січня 2022 року, внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадження Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського районного відділу поліції в Черкаській області, в якій вона просить скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, оскільки вона є передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства.
В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що 21.11.2021 року по провулку Лікарняному, м.Звенигородка, Черкаської області, вона отримала тілесні ушкодження. За даним фактом сектором дізнання Звенигородського ВП ГУНП, 25.01.2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000080 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). 12.05.2022 року, старшим дізнавачем сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, капітаном поліції ОСОБА_4 , винесена постанова про закриття кримінального провадження. Обставини справи: 21.11.2021 року, близько 22 години, по провулку Лікарняному 13. м.Звенигородка, Черкаської області, в ході виниклого конфлікту між сусідами, до неї підійшла ОСОБА_5 та нанесла долонями обох рук удари по обличчю. Після чого жінка на ім`я ОСОБА_6 , схопила її рукою за волосся на голові, та кулаком іншої руки нанесла близько трьох ударів по голові. В цей же час ОСОБА_5 також, схопивши її рукою за волосся, кулаком іншої руки нанесла близько двох ударів по голові, одночасно донька ОСОБА_5 , ОСОБА_7 хватала та смикала її за волосся. Після отриманих тілесних ушкоджень вона перебувала за місцем свого проживання, та наступного дня відчула наслідки побиття, а саме сильний головний біль, нудота, біль в грудях, важкість дихання. із вказаними скаргами звернулась до лікаря невролога. В цей же день вона звернулась до судово- медичного експерта, яким була оглянута, та отримала висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №05-9-01/427 від 23.11.2021 року. Відповідно до вказаного висновку, у ОСОБА_3 мас місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми зі струсом головного мозку, яка спричинена дією тупого твердого предмету (предметів), давність спричинення може відповідати часу вказаному оглянутою і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, шо спричинили короткочасний розгляд здоров`я. На думку заявника, постанова про закриття кримінального провадження винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального законодавства. Зокрема, в постанові винесеній старшим дізнавачем сектору дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, капітаном поліції ОСОБА_4 , вказано що заявник до судово-медичного експерта не зверталась, що не відповідає дійсності. Висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 23.11.2021 року №05-9-01/427, складений на підставі її огляду та виписками лікаря невролога із зазначеним діагнозом.Також відповідно до постанови про закриття кримінального провадження органом дізнання Звенигородського РВП ГУНП 05.05.2022 року було призначено судово-медичну експертизу ОСОБА_3 . Згідно висновку експерта №05-9-01/125 від 06.05.2022 року, на підставі даних наданих медичних документів та протоколу слідчого експерименту у заявника будь яких тілесних ушкоджень не виявлено. Виставлений лікарем неврологом діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому згідно п.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказу №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається, про результати вказаної експертизи заявнику стало відомо після отримання постанови про закриття кримінального провадження. При зверненні до дізнавача з вимогою про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в тому числі із висновком судово- медичної експертизи мені було безпричинно

відмовлено. Висновок судово-медичного експерта у заявника викликає сумнів в його достовірності, оскільки згідно медичної документації та попереднього висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи тілесні ушкодження мали місце, та були зафіксовані ступенем тяжкості як легкі тілесні ушкодження. Після закриття кримінального провадження вона позбавлена можливості заявляти будь які клопотання про проведення слідчих дій, в тому числі і про призначення додаткової та повторної судово-медичної експертизи. На думку заявника, оскаржувана постанова жодним чином не вмотивована та в ній не наведено належного обґрунтування висновків дізнавача що до законності прийнятого рішення, дізнавачем упереджено, не повно та не всебічно проведено досудове розслідування, необхідні слідчі дії по справі не проведені, а відтак оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала скаргу та просила суд її задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним вище.
Інші особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином. Від прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд скарги без участі прокурора.
Від Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області надішли матеріали кримінального провадження № 0000080 за ч.1 ст.125 КК України.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

До Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області 24.01.2022 року в порядку ст. 214 КПК України, надійшли матеріали за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за фактом спричинення їй 21.11.2021 року, приблизно о 22 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень.

За даним фактом сектором дізнання Звенигородського ВП ГУНП, 25.01.2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000080 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).
Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000080 від 25 січня 2022 року, внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів,

які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження. Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження не містить належного обґрунтування у прийнятті такого рішення. Згідно із п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України). Відповідно до ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено однобічно та неповно, слідчий не провів усіх необхідних дій, передбачених законом, на підставі яких із достовірністю можливо зробити висновок про наявність чи відсутність в діях особи ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Як вбачається із постанови старшого дізнавача сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000080 від 25 січня 2022 року, внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підставою для закриття кримінального провадження є виключно висновок експерта №05-9-01/125 від 06.05.2022 року, складений на підставі даних наданих медичних документів та протоколу слідчого експерименту.
Однак, у зазначеній постанові по закриття кримінального правопорушення, посилання на висновки експерта №05-9-01/427 від 23.11.2021 року, відповідно якого у ОСОБА_3 мас місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми зі струсом головного мозку, яка спричинена дією тупого твердого предмету (предметів), давність спричинення може відповідати часу вказаному оглянутою і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, шо спричинили короткочасний розгляд здоров`я, не надано оцінку цьому висновку.
Також дізнавач не вчинив відтворення обстановки та обставин події, не встановлено всіх очевидців розслідуваних подій, хоча про їх існування вказано потерпілою; не перевірено слідчим шляхом покази потерпілої з приводу обставин отримання ним тілесних ушкоджень та не вчинено ряд інших необхідних слідчих дій, не з`ясовано причини виникнення конфлікту, тощо.
Згідно з ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як слідує із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).
Згідно з ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності та покарання, тощо.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що обставини, які встановлені в ході досудового розслідування, та які стали підставою для винесення дізнавачем постанови про закриття кримінального провадження від 12.05.2022 року, про закриття кримінального провадження №0000080 внесеного до ЄРДР 25.01.2022 року за ч.1 ст. 125 КК України, є суперечливими, при проведенні досудового слідства, дізнавач неповно встановив всі обставини кримінального правопорушення та передчасно і необґрунтовано виніс постанову про закриття кримінального провадження, нею не вичерпано всі можливості здобуття доказів скоєння кримінального правопорушення, неповно досліджено та не надано належної правової оцінки всім доказам у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим необґрунтовано закрито кримінальне провадження, а тому постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 12.05.2022 р. про закриття кримінального провадження № 0000080 від 25.01.2022 р.- задовольнити.
Скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000080 від 25.01.2022 р., внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02.06.2022.
Слідчий суддя ОСОБА_1