печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 9-1 ч.1 ст. 303 КПК України, в якій просив: зобов`язати уповноважену службову особу Генеральної прокуратури України прокурора вищого рівня, визначити розумні строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 тривалістю не більше 6-ти місяців та наявність грубого порушення розумних строків досудового розслідування з боку слідчого та прокурора; зобов`язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України прокурора вищого рівня, надати вказівки прокурору/слідчому у кримінальному провадженні № 0000036 щодо забезпечення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 у розумні строки.

В судовому засіданні адвокат, підтримав скаргу з підстав у ній зазначеному.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників скарги, вивчивши матеріали скарги, дослідивши її матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Також, згідно п.9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, яке прийняте від Латвійської республіки.

26.10.2018 адвокат ОСОБА_5 в інтересах Компанії «Tarinne Group S.А.» звернувся до прокурорів вищого рівня Генеральної прокуратури України: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зі скаргою щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036.

В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно вимог скарги заявник не оскаржує невиконання прокурорами вимог ст.308 КПК України чи рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, а просить: зобов`язати уповноважену службову особу Генеральної прокуратури України прокурора вищого рівня, визначити розумні строки досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 тривалістю не більше 6-ти місяців та наявність грубого порушення розумних строків досудового розслідування з боку слідчого та прокурора; зобов`язати уповноважену особу Генеральної прокуратури України прокурора вищого рівня, надати вказівки прокурору/слідчому у кримінальному провадженні № 0000036 щодо забезпечення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 у розумні строки.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 с. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Системний аналіз зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7,9,131, 132, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))».

Між тим, в судовому засіданні під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що будь-якій особі в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, про підозру не повідомлено, доказів протилежного слідчому судді надано не було, а відтак відсутні підстави для відліку строку досудового розслідування для вказаного провадження в цілому із визначенням кінцевого строку його закінчення.

За встановлених обставин та вказаних норм законодавства, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 303, 308, 303-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1