Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/448/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 (далі слідчий) за погодженням прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000157, внесеному 17.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: 26 (двадцять шість) згортків фольги та один поліетиленовий пакет, у середині яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два прозорих поліетиленових пакети з 50-ма (п`ятдесят) згортками фольги в середині, в кожному з яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два згортки фольги та два пластикові прозорі шприци в середині яких знаходиться біла кристалічна речовина ззовні схожа на метамфетамін; білу керамічну тарілку та три пластикові картки, міні ваги чорного кольору; мобільний телефон марки Хіоmi-М1803Е6G; паперову коробка в середині якої заходиться шматки фольги.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 13 серпня 2022 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000157, внесеному 17.05.2022 до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, зокрема: 26 (двадцять шість) згортків фольги та один поліетиленовий пакет, у середині яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два прозорих поліетиленових пакети з 50-ма (п`ятдесятьма) згортками фольги усередині, в кожному з яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два згортки фольги та два пластикові прозорі шприци в середині яких знаходиться біла кристалічна речовина ззовні схожа на метамфетамін; грошові кошти у сумі 23 500 (двадцять три тисячі п`ятсот гривень); білу керамічну тарілку та три пластикові картки, міні ваги чорного кольору; мобільний телефон марки Хіоmi-М1803Е6G; паперову коробка в середині якої заходиться шматки фольги. В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що є достатні підстави вважати, що вказане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, тому наразі існує необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно. Крім того, слідчий звертає увагу на те, що мобільний телефон, вилучений під час обшуку у ОСОБА_8 з наявними сім-картками є речовим доказом, позаяк містить у собі відомості щодо контактів (телефонні дзвінки, смс-повідомлення та контакти в мережі Інтернет) та підтверджують факт спілкування з іншими особами, що можуть бути причетними до кримінального правопорушення. З огляду на наведене, просить накласти на вказане майно арешт.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України. У судовому засіданні доведено, що зазначене у клопотанні майно, зокрема 26 (двадцять шість) згортків фольги та один поліетиленовий пакет, у середині яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два прозорих поліетиленових пакети з 50-ма (п`ятдесят) згортками фольги в середині, в кожному з яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два згортки фольги та два пластикові прозорі шприци в середині яких знаходиться біла кристалічна речовина ззовні схожа на метамфетамін; біла керамічна тарілка та три пластикові картки, міні ваги чорного кольору; мобільний телефон марки Хіоmi-М1803Е6G; паперова коробка всередині якої заходиться шматки фольги, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки у цьому випадку органом досудового розслідування досліджуються обставини кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Також слідчим, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Разом з тим, що стосується накладення арешту на вилучені грошові кошти в сумі 23 500 грн, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в цій частині є необґрунтованим, оскільки слідчим не доведено, що грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_8 та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України щодо визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, а також те, що такі підлягатимуть конфіскації, як виду покарання. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що грошові кошти вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та його матері ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , є власністю останньої, що підтверджується наданими нею виписками по надходженню коштів на рахунок ОСОБА_9 за період 01.01.2022 по 15.08.2022 в АТ"Акцент Банк". Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаного вище майна.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що підставою для скасування ухвали слідчого судді є передбачена ст. 411 КПК України невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, апелянт зазначає, що накладення арешту на грошові кошти є необхідним, розумним та співмірним, оскільки невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові кошти призведе до їх втрати та відсутності можливості в органу досудового розслідування перевірити їх походження. Стверджує, що під час розгляду клопотання ОСОБА_9 , яка є мамою підозрюваного ОСОБА_8 , заявила, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, які знаходились у кімнаті підозрюваного належать їй, є її заощадженнями, які вона передала під позику своєму сину ОСОБА_8 , і на підтвердження своїх слів надала виписку з банківських рахунків про рух коштів. Апелянт звертає увагу на те, що вилучені грошові кошти зберігались за місцем проживання підозрюваного, вони є рухомим майном, право власності на які не підлягає державній реєстрації. На переконання прокурора, надані ОСОБА_9 , докази та пояснення у своїй сукупності не є достатньо переконливими, щоб спростувати презумпцію перебування вилучених грошових коштів у власності підозрюваного в силу його фактичного володіння ними. Так, обґрунтовуючи належність грошових коштів ОСОБА_9 слідчому судді було надано копії виписок із банківських установ про рух коштів, однак, вказані документи не є доказом надання (позики) грошових коштів підозрюваному. Крім цього, апелянт зазначає, що ОСОБА_9 тривалий час ніде не працює, що свідчить про відсутність законних джерел походження вилучених коштів. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності власника майна, неявка якого, із огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: власник майна належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від нього не надходило.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує таке.
Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.
Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.
У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів зазначає, що оскільки висновки слідчого судді про накладення арешту на майно: 26 (двадцять шість) згортків фольги та один поліетиленовий пакет, в середині яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два прозорих поліетиленових пакети з 50-ма (п`ятдесят) згортками фольги в середині, в кожному з яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два згортки фольги та два пластикові прозорі шприци в середині яких знаходиться біла кристалічна речовина ззовні схожа на метамфетамін; білу керамічну тарілку та три пластикові картки, міні ваги чорного кольору; мобільний телефон марки Хіоmi-М1803Е6G; паперову коробка в середині якої заходиться шматки фольги, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, тому, з огляду на положення ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими і перевіряються лише у частині доводів апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання у частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 23500 (двадцять три тисячі п`ятсот) гривень.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 00000157, внесеному в ЄРДР за ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.
Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти в сумі 23500 гривень, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення врахував вимоги ст. ст. 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчого судді вірно зазначено й дано належну оцінку тому, що органом досудового розслідування не доведено, що грошові кошти належать саме ОСОБА_8 та відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, щодо визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні, а також те, що вони підлягатимуть конфіскації як виду покарання.
Разом із тим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти є власністю матері ОСОБА_8 , яка також проживає за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується і наданими нею виписками про надходження коштів на рахунок ОСОБА_9 за період з 01.01.2022 по 15.08.2022 в АТ «Акцент Банк».
При цьому, апеляційний суд бере до уваги й те, що додані до клопотання матеріали не містять доказів, які вказували б на те, що грошові кошти в сумі 23500 гривень, є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, або набуті злочинним шляхом, або являються доходом від вчинених злочинів чи отриманні за рахунок доходів від скоєних злочинів, або можуть бути конфісковані чи слугувати забезпеченням цивільного позову.
Приймаючи рішення колегія суддів вважає за необхідне звернути уваги на те, що у клопотанні не вказується, що грошові кошти в сумі 23500 гривень набуті злочинним шляхом, або являються доходом від вчинених злочинів чи отриманні за рахунок доходів від скоєних злочинів.
Тому, апеляційний суд вважає, що грошові кошти в сумі 23500 гривень, хоч і визнані речовими доказами, проте органом досудового розслідування не надано достатніх і належних доказів тих обставин, які вказані в клопотанні, що в свою чергу свідчить про те, що слідчий і прокурор не довели обставини, на які послались у клопотанні, а це ставить під сумнів відповідність майна, про яке в ньому йдеться, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно (грошові кошти в сумі 23500 гривень, які належать ОСОБА_9 ).
У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого в цій частині базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому, правовими позиціями. При цьому, як убачається зі змісту клопотання, у такому взагалі не вказується на наявність будь-яких ризиків щодо цього майна грошових коштів.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що накладення арешту на грошові кошти є необхідним, розумним та співмірним, оскільки невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові кошти призведе до їх втрати та відсутності можливості у органу досудового розслідування перевірити їх походження, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не є доведеними, ґрунтуються на припущеннях і не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно (грошові кошти).
Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 23500 гривень, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: вилучені грошові кошти зберігались за місцем проживання підозрюваного, вони є рухомим майном, право власності на які не підлягає державній реєстрації; надані ОСОБА_9 докази (копії виписок із банківських установ про рух коштів) та пояснення у своїй сукупності не є достатньо переконливими, щоб спростувати презумпцію перебування вилучених грошових коштів у власності підозрюваного в силу його фактичного володіння ними, оскільки вказані документи не є доказом надання (позики) грошових коштів підозрюваному; ОСОБА_9 тривалий час ніде не працює, що свідчить про відсутність законних джерел походження вилучених коштів.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на грошові кошти в сумі 23500 гривень, є обґрунтованим, таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.
На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.
Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно грошові кошти в сумі 23500 гривень, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання в частині накладення арешту на вищевказане майно, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна (в даному випадку грошові кошти в сумі 23500 гривень, які належать ОСОБА_9 ), про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».
З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не посилався під час розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000157, внесеному 17.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: 26 (двадцять шість) згортків фольги та один поліетиленовий пакет, у середині яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два прозорих поліетиленових пакети з 50-ма (п`ятдесят) згортками фольги в середині, в кожному з яких знаходиться зелена подрібнена речовина ззовні схожа на канабіс; два згортки фольги та два пластикові прозорі шприци в середині яких знаходиться біла кристалічна речовина ззовні схожа на метанфетамін; білу керамічну тарілку та три пластикові картки, міні ваги чорного кольору; мобільний телефон марки Хіоmi-М1803Е6G; паперову коробка в середині якої заходиться шматки фольги, та відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 23500 грн, - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: