Єдиний унікальний номер 341/1133/22
Номер провадження 1-кп/341/183/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 12.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ, Луганська область, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню спеціальну освіту, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :
09.06.2022 о 20 годині 05 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні торгового центру «Гулівер», що розташований по вул. Калуська, 5 а у м. Бурштин, взяв одну із корзин для перенесення продуктів, у якій побачив мобільний телефон марки «Хiaomi», серії «Redmi 9 A», залишений без нагляду покупцем торгового центру ОСОБА_5 . У цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Для приведення злочинного наміру до виконання ОСОБА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, користуючись тимчасовою відсутністю власниці та сторонніх осіб, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що даний предмет належить комусь із відвідувачів магазину, направився із продовольчою корзиною у торгові зали торгового центру «Гулівер», де вчинив крадіжку мобільного телефона марки « Хiaomi», серії «Redmi 9 A», моделі «М2006С3LG», вартістю 2900 гривень, у силіконовому чохлі червоного кольору вартістю 73 гривні, картою пам`яті micro SDHC марки « Kingston» об`ємом 32Gb, клас 40, вартістю 130 гривень, та сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 100 гривень, які поклав у свій поліетиленовий пакет.

З викраденими майном ОСОБА_3 вийшов з приміщення торгового центру та надалі розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 3203 гривні.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищезазначеними обставинами, щиро розкаявся, не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала письмову заяву щодо розгляду кримінального провадження за її відсутності. Не заперечує проти застосування частини третьої статті 349 КПК України та спрощеного розгляду справи. Будь - яких претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдані збитки їй відшкодовані у повному обсязі, з врахуванням моральної шкоди.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо розгляду справи без участі потерпілої, дотримуючись вимог ст. 325 КПК України, вирішив про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні-злочині та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Надані обвинуваченим в судовому засіданні показання відповідають обставинам справи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахує, що він вчинив корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, проживає один у м. Бурштин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, є творчою людиною, добре характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся; добровільно, врахувавши спричинену потерпілій моральну шкоду, відшкодував завдані збитки, що судом визнається як обставини, що пом`якшують покарання.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Про щире каяття ОСОБА_3 свідчить його поведінка під час судового розгляду, коли він з`являвся в кожне судове засідання, виконував свої процесуальні обов`язки, надав суду покази та визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, повністю добровільно відшкодував потерпілій спричинену шкоду, про що свідчить заява ОСОБА_5 , яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до досудової доповіді ОСОБА_3 раніше не судимий, не притягувався і до адміністративної відповідальності. Є спокійною людиною, займається творчістю, не втрачає контроль над емоціями та поведінкою. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та аналогічний рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення його без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 4 ст.185 КК України, суд також враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, за який санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. При цьому, враховуючи вартість викраденого майна, а також, що раніше ОСОБА_3 правопорушень не вчиняв, достатнім та необхідним буде мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

Окрім того суд враховує, що ОСОБА_3 є особою пенсійного віку, на момент ухвалення вироку йому виповнилося 62 роки; заподіяну шкоду він добровільно відшкодував, щиро покаявся у вчиненому, а тому його виправлення можливе без відбування призначеного покарання. Такі висновки суду не суперечать висновкам органу пробації, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд не знайшов обставин справи або даних про особу ОСОБА_3 , які б визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, тобто не знайшов підстав для застосування статті 69 КК Украіни.

Судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого не застосовувались.

Строк обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сплинув 14.09.2022 року.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369, 370-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України встановити відносно ОСОБА_3 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, частини 1, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; пунктом 2 частини 3, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Речовий доказ: оптичний диск ( 1 шт.) із файлами - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_6