ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 621/1618/22

Провадження 1-кп/621/228/22

27 жовтня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу № 621/1618/22 (провадження ЄРДР №0000521 від 06.04.2022 року) стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лиман Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 436-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
В період з 17.03.2022 по 31.03.2022 року, більш точної дати в ході судового розгляду встановити не вдалося за можливе, у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань, контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в той же період часу, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi», модель Redmi Note 9 M2003J15SG, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon», НОМЕР_1 , з використанням особистої сторінки « ОСОБА_8 » у соціальній мережі «Одноклассники» здійснював перегляд сторінок певних осіб та груп, зокрема: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ОСОБА_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ОСОБА_10 », «ZV», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що поширювали інформацію, в якій містилося виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, та, як наслідок, тимчасову окупацію територій України, а також глорифікація дій осіб, які причетні до вказаної збройної агресії, та осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань, контрольованих РФ, та діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в ході огляду вище зазначених сторінок та груп в соціальній мережі «Одноклассники», виокремив окремі публікації, які відповідають його ідейним і політичним поглядам, з метою доведення свого умислу до кінця, натиснув на клавішу «вподобати», що розміщувалася внизу кожної публікації, чим здійснив поширення зазначених публікацій на власній сторінці, в зв`язку з чим вони стали доступні для ознайомлення та прочитання невизначеної кількістї людей.
Згідно висновку спеціаліста доктора філологічних наук, професора, декана українського мовно-літературного факультету імені ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 від 03.08.2022 року № 01/10-319, наданий для розгляду матеріал містить виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення цієї збройної агресії як внутрішнього громадянського конфлікту; виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації територій України, а також глорифікація дій осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату в 2014 році, представників іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, що створені, підпорядковані, керовані та фінансовані РФ, а також представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України та представників самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України. Окремі публікації містять публічні заклики до повалення державного ладу в Україні, а також публічні заклики до зміни меж, територій та кордонів України.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 здійснив поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, глорифікація осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань, контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 статті 436-2 Кримінального кодексу України
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.
З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та встановлені судом. Пояснив, що приблизно з 2014 року зареєстрований у соціальній інтернет-мережі «Одноклассники», яку відвідує нечасто. Після її блокування на території України, він встановив собі на телефон додатковий застосунок VPN, за допомогою якого відвідував вказаний сайт в березні 2022 року. Зазначені в обвинувальному акті сторінки він проглядав та дійсно тиснув «вподобайки», з наміром зберегти ці матеріали на своїй сторінці. На його сторінку в «Одноклассниках» підписано близько 200 осіб, хоча не з усіма він знайомий особисто. У вчиненому щиро розкаюється, і зазначив, що ніколи не підтримував збройну агресію Російської Федерації проти України, просив суворо не карати. Зазначив, що постійно працює, виховує двух неповнолітніх доньок, усвідомив наслідки вчиненого діяння та не допустить в подальшому порушення закону.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.
Таким чином, заслухавши обвинуваченого, дослідивши надані докази, які в сукупності є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у поширенні матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, глорифікація осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань, контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 436-2 Кримінального кодексу України.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно працевлаштований слюсарем ПАТ Центренерго «Зміївська ТЕС», одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Скарг на порушення громадського порядку чи інших компрометуючих відомостей щодо обвинуваченого до органів місцевої влади за місцем проживання та реєстрації не надходило, не судимий.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України, є нетяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який щиро покаявся та усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, має міцні соціальні зв`язки, родину, утримує двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 2 статті 436-2 Кримінального кодексу України за поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, осіб, які були учасниками іррегулярних збройних формувань, контрольованих РФ, діяльність яких була направлена на тимчасову окупацію територій України, розпочату у 2014 році, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки зі звільненням від реального відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили не карати його суворо та не позбавляти волі.

Відповідно до ч.1 статті 63 Кримінального кодексу України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_4 , є кримінальним правопорушенням проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_12 , а також інші невстановлені представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України.

24.02.2022 року, на виконання вищевказаного злочинного наказу, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому діяння, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який є несудимою особою, його щире каяття та усвідомлення наслідків протиправного діяння, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою.
Відповідно до ч.1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 статті 76 КК України.
З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 КК України.
На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Судові (процесуальні) витрати в провадженні відсутні.
Арешт, накладений постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 06.04.2022 року, на майно мобільний телефон марки «Xiaomi», модель Redmi Note 9 M2003J15SG, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon», НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , належить скасувати на підставі ч.4 статті 174 КПК України
Речовий доказ по кримінальному провадженню № 0000521 від 06.04.2022 року, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi», модель Redmi Note 9 M2003J15SG, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon», НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 436-2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 27 жовтня 2022 року
Скасувати арешт, накладений постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 06.04.2022 року, на майно мобільний телефон марки «Xiaomi», модель Redmi Note 9 M2003J15SG, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon», НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .
Речовий доказ по кримінальному провадженню № 0000521 від 06.04.2022 року, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi», модель Redmi Note 9 M2003J15SG, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon», НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок складено і проголошено 27.10.2022

Суддя В.Філіп`єва