Справа № 553/4503/22
Провадження № 1-кс/553/1189/2022
У Х В А Л А
Іменем України

23.09.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

22.09.2022 прокурор Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000407 від 20.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: зіп-пакету з речовиною рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до паперового конверту, опечатано, нанесено пояснювальний напис та засвідчено підписами понятих і учасників, що вилучений під час огляду місця події 19.09.2022, за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, поблизу будинку № 57, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що 19.09.2022 до чергової частини ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 19.09.2022 за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, поблизу будинку № 57, виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при собі мав речовину рослинного походження, ззовні схожу на наркотичну.

Цього ж дня було проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, поблизу будинку № 57, за участю ОСОБА_4 , під час якого у останнього було вилучено зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

20.09.2022 відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

Вилучений зіп-пакет з речовиною рослинного походження визнано речовим доказом.

Прокурор вважав, що вилучений предмет може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тому необхідно вжити заходів до його збереження шляхом накладення арешту.

Прокурор ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив провести судовий розгляд клопотання за його відсутності.

Неявка учасників не перешкоджає проведенню розгляду клопотання.

У відповідності до частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання, додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 20 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України; протокол огляду місця події від 13.09.2022; рапорт помічника чергового ЧЧ відділу поліції №2 Харківського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 19.09.2022; рапорт інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2022; заяви ОСОБА_4 ; протокол огляду місця події від 19.09.2022; постанову про визнання речей речовими доказами та передачу їх на зберігання від 20.09.2022; паспорт ОСОБА_4 ; пояснення ОСОБА_4 .

Згідно пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приписами частин 10, 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно, зазначене у клопотанні, є забезпечення збереженням речових доказів.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовими доказами, що зберегли на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наданими до клопотання доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України.

Клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно зіп-пакет, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження, відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 107, 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зіп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, вилучений під час огляду місця події 19.09.2022 за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, поблизу будинку № 57, та належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно старшим дізнавачем СД ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , на яку покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1