печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2022, в рамках кримінального провадження № 0001667,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2022, в рамках кримінального провадження № 0001667, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :82:189:0023 загальною площею 0.0725 га за адресою: АДРЕСА_1 . передану громадянці ОСОБА_4 у приватну власність.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий №:82:189:0023, щодо якої Київською міською радою 16.12.2021 прийнято рішення №4075/4115 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 . Право власності на житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2010 у справі №2-6174/2010 (останній правовстановлюючий документ на право власності), яким встановлений факт володіння нею частинами домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року.

Рішенням Київської міської ради від 16.12.2021р. №7074/4115 було передано у приватну ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером :82:189:0023 загальною площею 0.0725 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього надаємо суду копію рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2010р. (яким за ОСОБА_4 було визнано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 ) та розпорядження про присвоєння поштової адреси цьому будинку.

Так, технічний паспорт на ім`я ОСОБА_4 на житловий будинок за вказаною адресою від 04.02.2011р., де чітко вказано план земельної ділянки та повна характеристика будинку.

Більше того, Печерським УП ГУНП у м. Києві 16.07.2021р. в рамках іншого кримінального провадження було проведено огляд місця події, ділянки за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Згідно протоколу вбачається знаходження на ділянці житлового будинку ОСОБА_4 .

Вищевказане в повній мірі доводять законність перебування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в приватній власності ОСОБА_4 та розташування його на земельної ділянці кадастровий номер :82:189:0023, на законних підставах переданій їй у приватну власність..

У судове засідання адвокат не з`явився. До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Особа, за клопотанням якої було арештовано майно у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001667 від 21.10.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 24.01.2022р. по справі №757/2505/22-к, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :82:189:0023 загальною площею 0.0725 га за адресою: АДРЕСА_1 . передану громадянці ОСОБА_4 у приватну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2022, в рамках кримінального провадження № 0001667 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва 24.01.2022р. по справі №757/2505/22-к, на земельну ділянку з кадастровим номером :82:189:0023 загальною площею 0.0725 га за адресою: АДРЕСА_1 . передану громадянці ОСОБА_4 у приватну власність.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1