Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/233/21
Провадження № 1-кп/506/9/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2022с.м.т.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 22.02.2021 року за №0000097 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Топали Красноокнянського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не працює, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2021 року близько 15.00 г ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля господарства, де проживав ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин , під час сварки з останнім, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу та реалізуючи його, умисно наніс ОСОБА_5 один удар правою рукою в обличчя, а коли той намагався втекти, то ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_5 та умисно наніс ще один удар кулаком правої руки в обличчя, а потім, взявши за праве плече, повів останнього до джерела, де умисно наніс ще два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , завдавши всіма вищевказаними діями останньому тілесні ушкодження у виді садна спинки носа справа, синця повік правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що в той день він зі своїм меншим братом ОСОБА_7 поверталися від односельця, який живе неподалік потерпілого. Вони побачили, що ОСОБА_8 , який лежав на землі, руками і ногами. Він підняв його та витер снігом, після чого ОСОБА_9 піднявся та почав втікати, а він з братом відвели ОСОБА_10 додому, бо він був дуже п`яним. Вже у себе дома ОСОБА_11 казав їм, що бив ОСОБА_5 через те, що нібито останній ображав своїх маму та сестру. У подальшому, після допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_14 повідомив, що він дійсно один раз вдарив ОСОБА_5 , але це трапилося випадково, так як він хотів вдарити ОСОБА_10 , але промахнувся і попав в обличчя ОСОБА_15 .

Потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що близько 15.00 г до нього в будинок прийшов ОСОБА_11 , вирвав двері і вимагав вийти з ним поговорити. Щоб уникнути конфлікту, він вийшов з будинку і побачив, що у подвір`ї стоїть ОСОБА_14 , який сказав, що їм треба поговорити і вивів його за ворота, де збив з ніг та почав бити кулаком в обличчя. Він вирвався від нього та почав тікати, але ОСОБА_14 наздогнав та знов вдарив в обличчя. Потім підвів до джерела, обмив обличчя і почав тягти до будинку його матері, щоб він просив у неї вибачення. Він боявся, що ОСОБА_14 його просто заб`є і з усім погоджувався. Його намагався бити і ОСОБА_11 , але так як був дуже п`яним, то лише замахувався і одразу падав. Жодного удару ОСОБА_11 йому не наносив. Потім вони прийшли до будинку його (потерпілого) матері, де вони стояли біля вікна вказаного будинку і, на його думку, мати їх бачила.

В подальшому потерпілий у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив призначити щодо обвинуваченого суворе покарання.

Свідок ОСОБА_16 повідомила суду, що 21 лютого 2021 року ,вдень вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_17 перебували у будинку, коли почули, що хтось стукає в хату та вириває вхідні двері. Вони підійшли до дверей і побачили ОСОБА_10 , який вирвав двері і вже зайшов у будинок. Щоб уникнути конфлікту, її співмешканець вийшов у двір, де стояв ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_9 вже був на подвір`ї, то ОСОБА_11 намагався його вдарити, але так як він був дуже п`яним, то замахувався і просто падав. Вона попросила ОСОБА_19 забрати ОСОБА_10 та прийти для розмови, коли вони будуть тверезі, але ОСОБА_14 взяв ОСОБА_5 попід руки та насильно вивів за ворота, де почав останнього шарпати. Вона побачила, що ОСОБА_14 замахнувся на ОСОБА_5 , побігла до них, а коли вже підбігла, то побачила на обличчі ОСОБА_5 кров, при цьому ОСОБА_14 тримав її співмешканця і погрожував йому, сказав, щоб той «не рипався», а потім вдарив ОСОБА_20 . Тоді вона побігла телефонувати в поліцію, але через хвилювання не змогла набрати номер і тому зателефонувала сестрі, яка невдовзі прийшла , але на той час ОСОБА_14 вже кудись повів ОСОБА_5 , а перед цим ОСОБА_14 біля джерела вмивав ОСОБА_5 , який був у крові. Через деякий час ОСОБА_9 повернувся додому, одяг у нього був брудний та мокрий, і розказав їй, що його бив ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що він 21 лютого 2021 року приходив до ОСОБА_5 щоб поговорити з приводу його неправильної поведінки щодо матері та сестри. Він був дуже п`яним і пам`ятає, що прийшов один, вирвав вхідні двері, зайшов у будинок ,вивів ОСОБА_5 , а потім десь взявся ОСОБА_18 . Подальші події він пам`ятає погано, бо перед цим багато випив алкоголю з батьком ОСОБА_21 . Лише пам`ятає, як ОСОБА_14 привів його додому і він був весь мокрий, а чи вони кудись всі разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_22 ходили, він не може згадати з тих же причин.

Свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що її сестра ОСОБА_24 зателефонувала їй 21 лютого 2021 року та повідомила, що приходили ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , вирвали двері і кудись потягли співмешканця сестри ОСОБА_5 . Вона одразу побігла його шукати, пішла до ОСОБА_10 додому, там були ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння, нічого їй не казали, лише огризалися. Вона повернулася до сестри і невдовзі прийшов ОСОБА_9 . Він був мокрий, брудний, в крові і сказав, що його побив ОСОБА_18 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_25 повідомив, що бачив, як наприкінці лютого 2021 року ОСОБА_14 та ОСОБА_11 шарпали ОСОБА_5 за одяг біля будинку, де той живе, а потім повели кудись по стежці. Всього конфлікту він не бачив, так як стояв далеко і побоявся підійти ближче, але він побачив, як ОСОБА_11 нібито наніс один удар ОСОБА_15 , однак крові на останньому у той момент не було. Але, коли всі троє вже пішли, то біля будинку ОСОБА_5 він на снігу бачив кров.

Неповнолітній свідок ОСОБА_26 суду повідомив, в один із днів лютого 2021 року він разом із своїм братом ОСОБА_22 проходили повз будинок, де проживав ОСОБА_9 . Там у дворі був ОСОБА_27 . ОСОБА_14 пішов до них, а потім вони всі втрьох пішли до джерела і ОСОБА_14 вмивав ОСОБА_5 . Чи билися вони, він не бачив.

Неповнолітній свідок ОСОБА_28 суду повідомив, що приблизно у кінці лютого 2021 року він разом з ОСОБА_29 повертався з магазину і побачив, як ОСОБА_14 біля джерела вдарив ОСОБА_5 «з ноги», той упав, намагався встати, але ОСОБА_14 наздоганяв його і, кинувши на землю, знов бив. Біля ОСОБА_19 та ОСОБА_5 також був ОСОБА_11 , але він був дуже п`яним і зовсім не міг стояти та весь час падав. Чи бив ОСОБА_14 ОСОБА_30 саме по голові, він не бачив, але те, що бив по тулубу, бачив чітко, що і показав на слідчому експерименті.

Свідок ОСОБА_31 повідомив суду, що він разом зі своїм другом ОСОБА_32 приблизно у кінці лютого 2021 року проходили біля будинку, де на той час проживав ОСОБА_9 і бачив, що останній, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 щось з`ясовували, при цьому кричали та сварилися. Потім ОСОБА_14 долонею правої руки вдарив в обличчя ОСОБА_5 і той впав на землю, після чого ОСОБА_14 вже кулаком вдарив ОСОБА_5 знов в обличчя. ОСОБА_9 намагався втекти, але ОСОБА_14 його наздоганяв. ОСОБА_5 також намагався вдарити ОСОБА_11 , але він був дуже п`яним і не попадав. Чи продовжувалася бійка далі, він не бачив, бо вони вже пішли по своїм справам.

Також судом були перевірені письмові докази:

- витяг з ЄРДР про те, що 21 лютого 2021 року надійшла заява ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_22 , на підставі якої 22 лютого 2021 року зареєстроване кримінальне провадження за №0000097 /а.п.30/;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 21 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за нанесення йому тілесних ушкоджень /а.п.31/;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицями, від 21 березня 2021 року, в ході якого свідок ОСОБА_28 показав та розказав, як саме ОСОБА_14 наносив удари ОСОБА_15 / а.с.180-184 /.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №24 від 22 лютого 2021 року, у ОСОБА_5 при огляді було виявлено садно спинки носа справа, синець повік правого ока, які могли утворитися 21 лютого 2021 року. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень і могли бути спричинені дією тупого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки і не є характерними при падінні з положення стоячи. ( а.п.34);

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що всі вищезазначені докази є узгодженими між собою, сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають і тому, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена повністю, дії обвинуваченого прокурором правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в нанесенні ОСОБА_5 тілесних ушкоджень є лише бажанням уникнути від відповідальності за скоєне.

Так, потерпілий ОСОБА_5 з самого початку давав послідовні пояснення з приводу обставин нанесення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 . Ці ж обставини підтвердила безпосередній свідок подій ОСОБА_16 . Крім того, одразу після побиття ОСОБА_5 повідомив свідку ОСОБА_23 , що саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_11 , наніс йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_11 лише намагався його вдарити.

При цьому свідок ОСОБА_25 стверджував, що бачив, як ОСОБА_3 шарпав ОСОБА_5 , і такі дії, як пояснив потерпілий, вчинялися ОСОБА_3 безпосередньо перед нанесенням йому останнім ударів.

Крім того, свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_31 підтвердили, що бачили ,як саме ОСОБА_14 , а не ОСОБА_11 , неодноразово наносив ОСОБА_15 удари руками та ногами.

Посилання обвинуваченого на показання неповнолітнього свідка ОСОБА_34 , як і саме показання свідка ОСОБА_34 про те, що останній не бачив, щоб його брат ОСОБА_14 наносив удари ОСОБА_15 , не можуть слугувати доказом невинуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, так як свідок лише повідомив, що не бачив побиття, а не стверджував, що факту побиття не було. Крім того, суд враховує й те, що неповнолітній свідок, який не досяг 16 років та не попереджався про кримінальну відповідальність, є рідним братом обвинуваченого, що може бути додатковим психологічним фактором при суб`єктивному сприйнятті свідком бачених ним подій.

Крім того, суд вбачає бажання обвинуваченого спотворити ті події, які безпосередньо бачили свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , так як до їх допиту ОСОБА_14 взагалі заперечував факт завдання будь-яких ударів потерпілому, і лише після допиту вказаних свідків «згадав», що він наніс один удар ОСОБА_15 , але цей удар був нібито випадковим.

Зазначена позиція суду щодо неприйняття показань свідка ОСОБА_26 та пояснень обвинуваченого узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Таким чином, перевірка судом вищеозначених доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого у встановленому у судовому засіданні об`ємі. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України, до категорії кримінальних проступків; також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнана посередня характеристика обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід не обирався.

Що стосується завдання ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_15 ударів ногами, про що повідомляв потерпілий та свідок ОСОБА_33 , то, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, суд здійснює судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, при цьому в обвинуваченні не інкриміновано завдання потерпілому тілесних ушкоджень в результаті ударів ногами і прокурором клопотання про збільшення обсягу обвинувачення не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 369, 370,371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді 170 годин громадських робіт.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1