12.10.2022 Провадження по справі № 1-кп/940/77/22
Справа № 940/544/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0001280 від 13.06.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов?язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 12.06.2022 року близько 24 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, маючи умисел на незаконне заволодіння мопедом для здійснення на ньому поїздки, реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, зайшов на частково огороджене домоволодіння по АДРЕСА_2 , де таємно, протиправно проник у незамкнене гаражне приміщення та всупереч волі законного користувача ОСОБА_6 , застосовуючи власну фізичну силу викотив мопед марки YAMAXA JOG, який там зберігався, через присадибну ділянку на вулицю Герцена, де за допомогою ключів, які знаходились у замку запалення запустив двигун та розпочав рух вказаним мопедом у напрямку села Галайки Білоцерківського району Київської області, цим самим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 19 229 грн. 33 коп.

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Так, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про режим воєнного стану», Указом Президента України ОСОБА_8 за № 64/2022 від 24.02.2022 року о 05 год. 30 хвилин введено воєнний стан на території України строком на 30 діб. У відповідності до Указу Президента України ОСОБА_8 за № 133/2022 від 14.03.2022 року «На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У відповідності до Указу Президента України ОСОБА_8 за №255/2022 від 18.04.2022 року «На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

У відповідності до Указу Президента України ОСОБА_8 за №341/2022 від 17.05.2022 року «На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12.06.2022 року близько 24 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4 , в умовах воєнного часу, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, маючи намір на вчинення крадіжки, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в гаражному приміщенні що по АДРЕСА_2 , куди потрапив з метою заволодіння мопедом, де таємно від оточуючих, скориставшись темною порою доби та відсутністю власника будинку ОСОБА_6 , а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно здійснив крадіжку надувного човна марки GRIF Boat GL-270 LS вартістю 4000 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю. Показав суду, що дійсно 12.06.2022 року, в умовах воєнного часу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння в АДРЕСА_2 , де проник у незамкнений гараж, звідки, з метою доїхати додому, викотив мопед марки YAMAXA JOG, вартістю 19229 грн.33 коп. який там зберігався, через присадибну ділянку на вулицю Герцена, де за допомогою ключів, які знаходились у замку запалення запустив двигун та розпочав рух вказаним мопедом у напрямку села Галайки Білоцерківського району Київської області, не маючи корисливої мети при вчиненні кримінального правопорушення та вчинив крадіжку надувного човна марки GRIF Boat GL-270 LS вартістю 4000 гривень. Вказав, що завдану злочином шкоду він відшкодував, розкаюється у вчиненому, висловлює жаль з приводу вчиненого, просив при призначенні покарання застосування положення ст. 69 КК України та не призначати суворого покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він проживає в АДРЕСА_2 поруч з місцем проживання брата обвинуваченого. Вранці 13.06.2022 року, зайшовши до приміщення гаража, він виявив крадіжку свого мопеда та надувного човна. Пізніше він довідався, що крадіжку вчинив обвинувачений ОСОБА_4 . Підтвердив суду, що викрадені речі йому обвинувачений повернув, а тому жодних претензій до нього він не має та просить суд не призначати обвинуваченому суворе покарання.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючі досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. Його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому з проникненням у приміщення.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винного, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працюючий, перебуває на обліку як безробітний в Тетіївській районній філії КОЦЗ Державного центру зайнятості з 26 вересня 2022 року, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.08.2022 року, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відшкодував завдану своїми діями шкоду, розкаюється у вчиненому, позицію потерпілого, який просив суд не призначати обвинуваченому суворе покарання, а також інші обставини, які відповідно до положень Кримінального кодексу України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу.
Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Приписами п.8 Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено можливість призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Пленум Верховного Суду України в п.2 вищевказаної постанови роз`яснив, що суди повинні призначати менш суворе покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завданні збитки тощо.
Системне тлумачення вказаної норми кримінального закону свідчить про те, що призначення особі більш м`якого покарання ніж передбачено законом, можливе лише за умови, якщо судом буде встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Одночасно, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, з урахуванням особи винного та в сукупності з вищевказаними обставинами прийняти рішення щодо можливості призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позицію потерпілого, який до обвинуваченого жодних претензій не має, відшкодування завданої шкоди шляхом повернення майна потерпілому.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України та при призначенні покарання за ч. 2 ст. 289 КК України, суд враховує те, що обвинувачений визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочинів, відшкодував потерпілому ОСОБА_6 шкоду, який не має до обвинуваченого претензій ні матеріального, ні морального характеру, обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, є особою молодого віку. Ці пом`якшуючі покарання обставини суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та дають підставу для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої в санкції частини статті у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, при цьому, додаткове покарання за ч. 2 ст. 289 КК України - конфіскацію майна не слід застосувати, оскільки дії обвинуваченого не мали корисливої мети при вчиненні цього кримінального правопорушення, та призначити остаточне покарання, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом із тим суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства. При цьому суд враховує те, що обвинувачений раніше не судимий, вину у скоєному визнав, щиро кається у вчиненому. Тому, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, позицію потерпілого щодо не застосування до обвинуваченого суворого покарання, обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, оскільки, на думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст.69, 75,76 КК України, ст.ст.100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 ( три ) роки.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи, або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 коп. на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні: мопед марки YAMAXA JOG, червоного кольору, сумку чорного кольору, всередині якої надувний човен марки GRIF Boat GL-270 LS, передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 повернути у його розпорядження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1 .