Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4521/20
Провадження №1-кп/523/511/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

19.08.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003895, №0000017, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимий, -
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2ст. 289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.194, ч.2 ст.186 КК України, -

Встановив:
Судом встановлено, що 01.01.2019 року близько 03:00 годин, ОСОБА_6 спільно та за попередньою змовою з особою відносно якої виділені в окреме провадження прибули у двір будинку АДРЕСА_2 , де побачили автомобіль марки «ВАЗ 21063» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_2 , вартістю 18 414 гривень 90 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_7 , який визначили об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний умисел якої виділені в окреме провадження спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі викриття їх злочинних дій попередити ОСОБА_6 , в той час коли він діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_6 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом використання ключа від аналогічного автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_6 на вказаному автомобілі, а якої виділені в окреме провадження на автомобілі марки ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_3 в кузові зеленого кольору з місця вчинення правопорушення зникли, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 18 414 гривень 90 копійок.

Крім того, в ніч з 15.03.2019 на 16.03.2019, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 прибув у двір будинку АДРЕСА_3 , де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_5 , вартістю 18 968 гривень 71 копійка, що належить потерпілому ОСОБА_8 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_6 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_6 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 18 968 гривень 71 копійка.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомив особі якої виділені в окреме провадження про вчинений ним злочин, а саме незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та запропонував останньому залишити у себе на зберігання зазначений автомобіль особі відносно якої виділені в окреме провадження достовірно знаючи, що вищезазначений автомобіль був здобутий злочинним шляхом, на пропозицію ОСОБА_6 погодився та зберігав автомобіль марки «ВАЗ 2106» у себе за місцем проживання, а саме по АДРЕСА_4 . Після чого в березні 2019 року більш точної дати встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження збув двигун та кузов вищевказаного автомобіля марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору.

Крім того, в ніч з 05.05.2019 на 06.05.2019, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 прибув у двір будинку АДРЕСА_5 , де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107» в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_7 , вартістю 25 327 гривень 03 копійки, що належить потерпілій ОСОБА_9 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_6 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_6 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 25 327 гривень 03 копійки.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомив особі якої виділені в окреме провадження про вчинений ним злочин та запропонував розібрати даний автомобіль. ОСОБА_10 достовірно знаючи, що вищезазначений автомобіль був здобутий злочинним шляхом, на пропозицію ОСОБА_6 погодився та допоміг розібрати автомобіль марки «ВАЗ 2106». Після чого в травні 2019 року більш точної дати встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження залишив зберігати за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_4 редуктор газової установки, яким був обладнаний автомобіль марки «ВАЗ 2107» в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_7 .

Крім того, 23.07.2019 близько 02:40 годин, ОСОБА_6 прибув на парковку супермаркету «Сільпо», котрий розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 13а, де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_9 , вартістю 44 670 гривень 87 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_11 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом відкриття багажнику, проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_6 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_6 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_11 на загальну суму 44 670 гривень 87 копійок.

Крім того, 23.07.2019 року близько 05:00 годин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за залізничними коліями, біля села Іллічанка, Лиманського району, Одеської області з метою особистого збагачення таємно викрав з автомобіля марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_8 майно, що належить ОСОБА_11 , яке визначив об`єктом свого злочинного наміру, а саме: шуроповерт синього кольору марки «Makita» із акумулятором та зарядним пристроєм в синьому кейсі, вартістю 7 700 гривень та болгарку марки «Expert tools» червоного кольору, вартістю 900 гривень. Маючи можливість розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_6 покинув місце вчиненого злочину.

Тим самим, ОСОБА_6 своїми злочинними діями, завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 8 600 гривень.

Крім того, 23.07.2019 року близько 05:00 годин, ОСОБА_6 , знаходячись за залізничними коліями, біля села Іллічанка, Лиманського району, Одеської області підійшов до автомобіля, та з метою приховування своїх протиправних дій та знищення майна, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_9 облив передню частину вказаного автомобіля бензином. Після чого, умисно, за допомогою сірників, підпалив автомобіль марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_11 , внаслідок чого автомобіль зазнав пошкоджень. В подальшому з місця злочину зник.

Також, 15.10.2019 близько 17:00 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( засудженноговирок Суворовського районного суду м.Одеси) перебуваючи на стадіоні Одеської спеціалізованої школи № 17 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалінська, 7, побачили неподалік раніш незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та досягли попередньої змови щодо відкритого викрадення майна останнього з метою незаконного збагачення.
Далі, ОСОБА_6 , який діяв повторно, та ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, наблизилися до ОСОБА_13 та почали з ним розмову, в ході якої висловили вимогу передати їм майно, яке останній носив при собі.
Після чого, ОСОБА_12 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував до ОСОБА_13 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я останнього, а саме завдав йому удар ногою в область голови та не менш одного удару рукою по обличчю, чим спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді гематоми верхньої повіки правого ока, крововиливу в сполучнотканинну оболонку правого ока, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п 2.3.5 «Правил судово-медичної визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
ОСОБА_13 в свою чергу, щоб уникнути подальшого застосування насильства стосовно себе, вимушено передав ОСОБА_6 та ОСОБА_12 надане йому його матір`ю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у користування майно, а саме: мобільний телефон марки «XIAOMI» Redmi S2 3/32 GB, ІМЕІ: НОМЕР_10 та ІМЕІ: НОМЕР_11 , в корпусі чорного кольору, вартістю 4 500 гривень, портативну акустику марки «JBL GO2 (JBLGO2BLK)» Black, ІМЕІ: НОМЕР_12 1- НОМЕР_13 , вартістю 899 гривень, портативну акустику марки «Air music BOMB» - Black, вартістю 1 799 гривень, та зовнішній акумулятор (Power Bank), вартістю 800 гривень.
Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали вищевказане майно та з місця вчинення злочину зникли.
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 7 998 гривень.
При допиті обвинувачений ОСОБА_6 , винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст.289, ч.2 ст.186 КК України визнав та надав наступні покази суду, що 01.01.2019 року, перебував у м.Одесі по вул.Жоліо- Кюрі, де побачив автомобіль марки «ВАЗ 21063» в кузові білого кольору, ОСОБА_10 , спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб попередити його у разі, якщо хтось буде йти по вулиці. ОСОБА_6 , за допомогою викрутки відкрив дверці автомобіля, та шляхом зєднання дртів завів двигун та викрав автомобіль ВАЗ.

15.03.2019, прибув на вул.Генерала Бочарова у м.Одесі, де за допомогою викрутки відкрив двері автомобіля ВАЗ, за допомогою дротів з`єднав завів автомобіль та викрав його. Викрадений автомобіль залишив на зберігання ОСОБА_10

05.05.2019, прибув на вул.Ак/Заболотного в м.Одесі, та за допомогою викрутки, відчинив двері автомобілю, з`єднав дроти запалення, та викрав автомобіль марки ВАЗ бежевого кольору. Пізніше разом з ОСОБА_10 , зняли з автомобіля газовий редуктор та продали його.Грощові кошти витратили на власні потреби.

23.07.2019 року, він прибув на парковку супермаркету «Сільпо» котрий розташований за авдресою м.Одеса, вул.Генерала Бочарова, 13а, де за допомогою викрутки відкрив двері автомобіля марки «ВАЗ» синього кольору, та з`єднавши дроти завів автомобіль та відігнав його до села Іллічанка, де викрав з автомобіля шуроповерт з зарядним пристроєм та болгарку, автомобіль знищив шляхом підпалу.

15.10.2019 року, він разом з ОСОБА_12 , прийшли пограти у футбол у АДРЕСА_6 , де побачили раніше знайомого їм потерпілого, між ними виник конфлікт в ході якого він разом зі ОСОБА_12 , нанесли по одному удару потерпілому в обличчі та по голові, та забрали у останнього телефон, колонку та акумулятор, разом зі ОСОБА_12 , заклали вказані речі до ломбарду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_15 , за ч.1 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторне за попередньою змовою группою осіб, за ч.2 ст.194 КК України, тобто умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, за ч.2 ст.186 КК України, відкрите заволодіння чужого майна ( грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_15 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст.ст. 185 ч.1, 289 ч.2, 194 ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1, ст.186 ч.2, ст.194 ч.2, ст.289 ч.2 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 , у вчинені правопорушення, передбачених ст. 185 ч. 1, ст.186 ч.2, ст.194 ч.2, ст.289 ч.2 КК України.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив не тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень ОСОБА_6 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини. Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_6 , раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, шкода завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована, потерпілими заявлені цивільні позови морального та матеріального характеру, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення відсутні, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 ., до набрання вироком законної сили обрати у вигляді особистого зобовязання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даному кримінальному провадженні позивачку ОСОБА_16 визнано законним представником потерпілого.
29.05.2020 законним представником потерпілого у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України. Вказаний цивільний позов було приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
З цивільного позову від 20.05.2020 , законим предстваником потерпілого ОСОБА_14 , ( далі -цивільні позивач) , судом убачається, що цивільній позивач у прохальній частині позову просять суд стягнути на їх користь з відповідачів: ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , у рахунок відшкодування моральної шкоди відповідні грошові кошти, а саме 100000 гривень. В свою чергу, позивачем не зазначено в яких долях стягувати з відповідачів ОСОБА_12 , та ОСОБА_6 , вказану шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обставиною, що підлягає доказуванню є, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Виходяxb з вищенаведеного суд приходить до висновку, що необхідно залишити даний позов в частині стягнення моральної шкоди, без розгляду, оскільки розгляд даного позову у вже розпочатому судовому розгляді даного провадження по суті з визначеними у ньому відповідачами, які не визнають позовних вимог в частині моральної шкоди. При цьому суд, роз`яснює цивільному позивачу, що залишення цивільного позову у кримінальному проваджені без розгляду, не перешкоджає їх праву пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Оскільки нормами ст.1190 ЦК передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Отже, матеріальна шкода пред`явлена позивачем до відповідачів ОСОБА_12 , та ОСОБА_17 , підлягає задоволенню у повному обсязі, стягнути солідарно з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 2249 ( дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень.
Позивачем ОСОБА_9 , поданий цивільний позов до ОСОБА_6 на суму матеріального збитку 25 327 гривень 03 копійки ( двадцать пять тисяч триста двадцять сім) гривень.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, за приписами статті 12 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає, заявлені цивільні вимоги потерпілим, доведені та обгрунтовані та підлягають задоволеню у повному обсязі.
Позивачем ОСОБА_11 завлений цивільний позов до відповідача ОСОБА_6 в частині матеріальної шкоди у розмірі 53 270,87 гривень, моральну шкоду у розмірі 500 000 ривень.
Аналазуючи вказані цивільні вимоги позивача, суд виходить з наступного, що відповідачем завдано матеріального збитку у зв`язку з викраденням та підпалом автомобіля позивача, у ваказаній частині позовних вимог суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, в частині моральної шкоди позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних вимог, тому, суд вважає за необхідне відмовити у цій частині позову.
Позивачем ОСОБА_7 завлений цивільний позов до відповідачів ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 солідарно в частині матеріальної шкоди у розмірі 18 41 гривень 90 копійок. гривень, моральну шкоду у розмірі 500 000 ривень.
Суд вважає вказані цивільні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволеню а саме, в частині матеріальної шкоди, стягнути солідарно з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 9020 ( девять тисяч двадцять ) гривень, 95 копійок.
В частині моральної шкоди відмовити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні стягнути з ОСОБА_6 у суммі 3769,24 ( три тисячі сімсот шістдесят девять гривень, двадцять чотири копійки) на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

за ст. 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

за ст.186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

за ст.194 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пять) років позбавлення волі.

за ст.289 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 6 (шість) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , обрати до вступу вироку у законну силу у вигляді особистого зобовязання, післі набрання вироком законої сили взяти засудженого ОСОБА_6 під варту та направити до місця відбування покарання.

Початок строку покарання ОСОБА_6 , обчислювати з моменту затримання, тобто з 11 березня 2020 року на підставі ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк відбутого основного покарання, час його попереднього ув`язнення в період з 11.03.2020 року по 06.04.2022 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одного дня позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 2249 ( дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень.
В частині моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_9 , суму матеріального збитку на суму 25 327 гривень 03 копійки ( двадцать пять тисяч триста двадцять сім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_11 матеріальну шкоди у розмірі 53 270,87 гривень.
В частині моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 90 20 ( девять тисяч двадцять ) гривень, 95 копійок.
В частині моральної шкоди відмовити.
Речові докази: мобільний телефон « Xiaomi», «Redmi» S2 3/32 GB, в корпусі чорного кольору серійний номер : IMEI № НОМЕР_14 , який в ході досудового розслідування, було повернуто під зберігальну розписку - вважати повернутим.

Речові докази: шуроповерт синього кольору «Makita» із акумуляторним пристороем в синьому кейсі вважати повернутими, всі інші речові докази зберігати в матеалах кримінального провадження № 0000017.

Судові витрати по справі стягнути з ОСОБА_6 , у розмірі у суммі 3769,24 ( три тисячі сімсот шістдесят девять гривень, двадцять чотири копійки) на користь держави.

Виконанання вироку поклати на відділ поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській обасті.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя

Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1