Єдиний унікальний номер 151/301/19
Номер провадження 1-кс/142/1/22
У Х В А Л А
Іменем України

21 жовтня 2022 року смт.Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області клопотання про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2019 року до слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, відповідно до якого останній просить суд скасувати арешт рушниць одна з яких марки "LIEGE" 28 калібру, 1945 року випуску, номер НОМЕР_1 , а інша марки "SIMSON" 12 калібру 1948 року випуску, номер НОМЕР_2 , який накладено а рамках проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000016 від 09 січня 2019 року. Після скасування даного арешту вищевказані рушниці просить повернути йому як законному володільцю.
Своє клопотання ОСОБА_6 мотивує тим, що літом 2018 року йому у спадок від його покійного діда дісталися дві гладкоствольні рушниці, одна з яких марки "LIEGE" 28 калібру, 1945 року випуску, номер НОМЕР_1 , а інша марки "SIMSON" 12 калібру 1948 року випуску, номер НОМЕР_2 . Дозволи на вказану зброю він не оформляв, так як планував у найближчий місячник здачі зброї передати її до Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області. Перед тим, як передати вказану зброю, він вирішив дещо відремонтувати її, так як приклади в обох рушницях були поламані. Дізнавшись від людей про те, що в Чечельницькому районі є чоловік, який займається ремонтом зброї, він зателефонував до нього та домовилися по зустріч.Вказаного чоловіка звали ОСОБА_7 . Через деякий час, зустрівшись з ОСОБА_7 в смт. Чечельник, він віддав йому дані рушниці та розрахуватися з ним мав після ремонту. Однак, через деякий час ОСОБА_7 почав його уникати, невідповідати на його дзвінки, а згодом він дізався, що в ОСОБА_7 ваказані рушниці були вилучені працівниками поліції разом із іншою бойовою та мисливською зброєю, яка на той час в нього була. В подальшому, як йому стало відомо було накладено арешт на вищевказані рушниці. А також зазначив, що під час випішення питання про накладення арешту на майно, а саме на вищевказані рушниці, законним володільцем яких він являється, він був позбавлений можливості висловлювати свої заперечення, щодо накладення арешту. Крім того, вважає, що накладення арешту на вищевказані рушниці було зовсім не обов`язковим заходом забезпечення кримінального провадження, адже дані рушниці є гладкоствольними, а тому не можуть бути предметом злочину, передбаченого ст.263 КК України. А також, вважає, що накладенням арешту на вищевказані рушниці, він позбавлений права самостійно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
На підставі викладеного, ОСОБА_6 просить скасувати арешт майна.
По даному факту 09 січня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР та порушено кримінальне провадження за №0000016.
В судове засідання особа, якою подано клопотання, в судове засідання жодного разу не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином. Будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Причини неявки суду невідомі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні поданого клопотання, оскільки особа, яка подала клопотання в судове засідання не з`явилася, жодним чином необгрунтувала підстави скасування арешту майна, відсутні будь які докази, що вищевказані рушниці належать ОСОБА_6 .
Адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні поданого клопотання про скасування арешту майна, так як воно жодним чином не обгрунтовано.
Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Частиною 4 ст.107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В частині 1 ст.170 КПК УКраїни зазначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ж до частини першої ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168, ст. ст. 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того в частині 11 статті 170 КПК під арештом майна також розуміється заборона або обмеження користування, розпорядження майном. Крім того, відповідно до ч.5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій, окрім іншого, зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подане клопотання про скасування арешту на майно, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання, що має оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Разом з тим, особа, яка подала клопотання жодним чином не обґрунтовує, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим.

Враховуючи, що ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, тим самим не підтримав клопотання у судовому засіданні, а крім того фактично не довів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала, що свідчить про те, що клопотання про скасування арешту майна є необґрунтованим, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту з майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.26, 167-169, 170-174, 309, 369372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 09 січня 2019 року за №0000016 - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :