Справа № 192/925/22
Провадження № 1-в/192/158/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

04 серпня 2022 року смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, в даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія №21» за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2019,
про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015,
встановив:
До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав, просив його задовольнити та перерахувати строк перебування в СІЗО з 08.02.2018 по 07.02.2019 день за два. Зазначив, що до нього підлягає застосуванню закон «Савченко» оскільки Європейський суд в 2018 році поновив дію цього закону.
Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 перебував під вартою, коли закон на який він посилається вже не діяв.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд клопотання у відсутність представника колонії.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання представника СВК№21 не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, вислухавши засудженого, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.05.2018 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення 07 лютого 2018 злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід у даному провадженні ОСОБА_4 не обирався.
Вирок набрав законної сили 02.07.2018.
Вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2018 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення 01 лютого 2018 року злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено відраховувати з моменту взяття його під варту, а саме з 08 лютого 2018 року.
Вирок набрав законної сили 13.08.2018.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2019 ОСОБА_4 визнано винним за вчинення 02 лютого 2018 року злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання 4 роки 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.05.2018р. та Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2018 року, більш суворим покаранням призначеним даним вироком, остаточно призначене покарання - 4 роки 8 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Вирок набрав законної сили 15.04.2019.

Згідно протоколу затримання від 08.02.2018 ОСОБА_4 затриманий 08.02.2018 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та в подальшому було визнано винним Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 12.07.2018.
Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 частина 5 ст.72 КК України була викладена в редакції, яка передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК викладена у редакції яка передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.08.2018 року по справі № 663/537/17 при вирішенні питання якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння.
Злочини ОСОБА_4 вчинені в лютому 2018, тобто після набуття чинності змін до ч.5 ст.72 КК, внесених Законом України № 2046-VIII, в час коли діяв закон, який передбачав зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
За таких обставин, підстави для зарахування ОСОБА_4 часу перебування в СІЗО із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відсутні, а тому клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.
Повна ухвала складена 04.08.2022.

Суддя ОСОБА_1