Справа № 565/442/22
Провадження № 1-кп/565/60/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальне провадження № 0000012 від 27 січня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:

27 січня 2022 року приблизно о 03:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу торгового павільйону ринку «Північний» неподалік перехрестя вулиць Соборна, Л.Українки, Набережна, Колгоспна в м.Вараш Рівненської області, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки у ділянку обличчя, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся та підтвердив у своїх показаннях, що він дійсно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки у ділянку щелепи при обставинах, зазначених в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 26 січня 2022 року у вечірній час він гуляв по м.Вараш Рівненської області, вживав алкогольні напої, від чого сп`янів. Після цього подій тієї ночі він не пам`ятає, прийшов до тями вже вранці, будучи у лікарні. Разом з тим, потерпілий показав також, що пам`ятає нанесення йому удару ОСОБА_6 у ділянку щелепи. В лікарні він перебував три тижні, у нього після події було пошкоджено щелепу, ребра, легені, він мав струс головного мозку та перелом потиличної кістки. Дана подія перешкодила його поїздці на заробітки до Польщі, він переніс операцію на щелепі в м.Рівному, ці обставини призвели до заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий вірно розуміють зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції учасників судового розгляду у суду немає.
На підставі викладеного, виходячи з положень ст.337 КПК України, здійснюючи судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в умисному заподіянні одного удару кулаком правої руки у ділянку лівої щелепи потерпілого ОСОБА_4 та спричиненні внаслідок цього потерпілому перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва.

Суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування такі його дії за ч.1 ст.122 КК України кваліфіковані вірно як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки злочинів, особу винного та конкретні обставини вчинення злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд бере до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, зокрема, враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив злочин через нетривалий час після досягнення повноліття, позитивно характеризувався за місцем навчання, проте дільничним офіцером поліції за місцем проживання характеризується негативно, пропонував відшкодувати ОСОБА_4 завдану кримінальним правопорушенням шкоду, що потерпілим не оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі. Разом з тим, враховуючи конкретні встановлені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим вбачає правові підстави для застосування ст.75 КК України та призначення йому покарання з випробуванням. Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь 4809,29 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Позовні вимоги до ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що ним було понесені витрати на придбання ліків за весь час лікування у розмірі 7168,59 грн., а також транспортні витрати, зумовлені необхідністю добиратись до лікувального закладу м.Рівне, в сумі 2450,00 грн. Загальна сума цих витрат складає 9618,59 грн., а ОСОБА_8 , з яким під час судового провадження прокурором досягнуто угоди про визнання винуватості, відшкодував ОСОБА_4 завдану злочином матеріальну шкоду, у зв`язку з чим половину від її розміру в сумі 4809,29 грн. потерпілим заявлено до стягнення з ОСОБА_6 .

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 до суду подано відзив на вказаний цивільний позов, який обґрунтовується тим, що будь-яких доказів у підтвердження факту понесення витрат на переїзд до м.Рівне у зв`язку з отриманням лікування внаслідок заподіяного саме ОСОБА_6 тілесного ушкодження, до суду не надано. Витрати на лікування, які потерпілим документально підтверджено це витрати на придбання лікарських засобів, що застосовуються при лікуванні простудних захворювань, більшість з яких купувались більше як за два тижні після спричинення тілесних ушкоджень, а також при лікуванні хвороб шлунково-кишкового тракту, відновлення функцій печінки, виведення токсинів з організму, проте такі витрати не стосуються інкримінованого ОСОБА_6 діяння. Крім того, до вартості витрат на лікування потерпілим включено вартість проведення комп`ютерної томографії головного мозку, купівлі плівки для рентгену, дренажу та знеболювальних препаратів, придбання яких також прямо не пов`язане із заподіяним ОСОБА_6 потерпілому тілесним ушкодженням. Крім того, потерпілим не доведено належними та допустимими доказами понесення ним моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн., зокрема, у підтвердження того, чи потребувалась потерпілому госпіталізація від спричиненого ОСОБА_6 удару, якої тривалості та у яких умовах, а також якою була фактична тривалість такого лікування. У відзиві зазначається про визнання ОСОБА_6 даного цивільного позову лише у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. Такою була також позиція обвинуваченого під час судового розгляду.

Будь-яких доказів, які б підтверджували лікування потерпілого ОСОБА_4 в медичних закладах м.Рівне, взаємозв`язок такого лікування із злочинним діями ОСОБА_6 , понесення потерпілим витрат на проїзд до обласного центру та у зворотному напрямку - суду не надано. Відтак, спричинення матеріальної шкоди у розмірі 2450,00 грн. транспортних витрат суд вважає недоведеним.

Суду подано фіскальні чеки про придбання у період з 27.01.2022 по 16.02.2022 лікарських засобів в аптечних закладах м.Вараш Рівненської області на загальну суму 7147,13грн.

Разом з тим, під час судового провадження судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 отримував лікування внаслідок тілесних ушкоджень, що були заподіяні йому 27.01.2022 як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_8 .

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 травня 2022 року, який на даний час набрав законної сили, було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 11.05.2022 у кримінальному провадженні № 0000012 від 27.01.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 . Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 27 січня 2022 року приблизно о 03:00 год. він, перебуваючи неподалік магазину «АТБ» по м-ну Вараш, 18а в м.Вараш Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих під час словесного конфлікту неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 не менше трьох ударів ногами по тулубу у ділянку грудної клітки, а також три удари кулаком правої руки у голову з правої сторони у ділянці вуха, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя у момент заподіяння у виді переломів ребер, двобічного пневмотораксу, закритого перелому потиличної кістки справа.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Зі змісту вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 вбачається, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив надання прокурору письмової згоди на укладення угоди з ОСОБА_8 , а також повідомив про повне відшкодування ОСОБА_8 спричиненої йому кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, про відсутність у нього будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого та відсутність будь-яких заперечень щодо затвердження судом поданої угоди.

Відтак, вказаним вироком підтверджується, що матеріальна шкода, що складається з витрат на лікування потерпілого, була вже відшкодована потерпілому ОСОБА_4 у повному обсязі засудженим ОСОБА_8 на момент укладення угоди з прокурором. При цьому, враховуючи встановлену законом солідарну відповідальність осіб, спільними діями яких було завдано шкоди, а також беручи до уваги встановлене вироком суду, що набрав законної сили, повне відшкодування ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_4 заподіяної злочином матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для повторного стягнення її частини з ОСОБА_6 . Відтак, суд вважає, що у задоволенні цивільного позову у частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди слід відмовити.

При вирішенні цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що спричинення такої шкоди потерпілому в судовому засіданні доведено, та виходить з того, що шкода завдана умисними діями, спричинення тілесних ушкоджень відбувалось в присутності інших осіб, ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, приниження, обурення, перебував на лікуванні, переніс оперативне втручання, у зв`язку зі специфікою лікування отриманої травми щелепи тривалий час був позбавлений можливості нормально харчуватись та говорити, втратив можливість реалізувати свої життєві плани щонайменше на три тижні. Разом з тим, суд, керуючись засадами розумності та справедливості, вважає необґрунтованим визначений потерпілим розмір завданої йому моральної шкоди, приходить до висновку про часткове задоволення його цивільного позову у цій частині та стягнення з ОСОБА_6 на його користь 20000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.02.2022 був накладений арешт на майно, вилучене 27.01.2022 в ході особистого огляду ОСОБА_6 при його затриманні в порядку ст.208 КПК України, зокрема, зелені спортивні штани з тканини та чорні кросівки марки «Nike», а також на добровільно видані 28.01.2022 ОСОБА_9 куртку зеленого кольору марки «Adidas» та штани чорного кольору тієї ж марки. На підставі ч.4 ст.174 КПК України накладений арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини вимог цивільного позову відмовити через безпідставність.

Арешт на зелені спортивні матерчаті штани, чорні кросівки марки «Nike», куртку зеленого кольору марки «Adidas», штани чорного кольору марки «Adidas», накладений ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2022 року скасувати.

Речові докази по справі: зелені спортивні матерчаті штани, чорні кросівки марки «Nike» - повернути ОСОБА_6 ; куртку зеленого кольору марки «Adidas» та кросівки чорно-білого кольору марки «Adidas» - повернути ОСОБА_4 ; оптичний диск CD-R сірого кольору з маркуванням «Verbatim CD-R 700 MB 52*speed 80 min» та індивідуальним номером НОМЕР_1 з відеозаписом з камери спостереження, розміщеної на будинку АДРЕСА_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1