СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/47/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003034 від 24.09.2019р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 19.11.2007 року Апеляційним судом Вінницької області за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115; ч.1 ст.309; ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 29.12.2016 р.; ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 17.03.2017р. невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.82 КК України замінено на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% із заробітної плати в дохід держави (не відбув 8 місяців),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7 ,

інші учасники: потерпіла ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 21.04.2019р. приблизно о 00.12год., перебуваючи у стані стомлення, не маючи при собі посвідчення водія, керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів технічно-справним автомобілем «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався у першій смузі для руху по пр.Леся Курбаса зі сторони вул. Героїв Космосу в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві, при цьому перевозив двох пасажирів, які розміщувались на задньому сидінні. Наближаючись до ділянки дороги на перетині з вул. Гната Юри, де організований круговий рух, ОСОБА_5 , продовжуючи керувати вище зазначеним автомобілем проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впевнився що маневр буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на нерухому перешкоду - бордюрний камінь та металеву огорожу, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 року (зі змінами):

- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 2.1 (а), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

- п. 2.9 (а), який забороняє водію керувати транспортним засобом у стані стомлення;

- п. 10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.1, який зобов`язує під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми лівого стегна: уламкового перелому лівої стегнової кістки (зі зміщенням); б)садна у ділянці правої гомілки; в) рани (визначені клінічними лікарями як забійні) лобної та тім`яної ділянок голови; множинні осадження голови, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_5 правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, та суду показав, що працював у таксі, керував автомобілем «Шевроле» та рухався по пр.Л.Курбаса в м.Києві. У салоні автомобіля було двоє пасажирів, в тому числі і потерпіла. Був стомлений, тому заснув за кермом, внаслідок чого сталось ДТП. Прийшов до тями вже в лікарні. Зв`язатись з потерпілими не мав можливості, оскільки не знав їх контактів. Висновки судових експертиз не оспорює. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України вірна, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії невеликої тяжкості, необережну форму вини та наслідки вчиненого діяння, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, органом досудового розслідування не встановлено.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений тривалий час перебував у розшуку, суд приходить до висновку про можливість призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.286 КК України ( в ред. № 586-VI від 24.09.2008).

Крім того, суд, з урахуванням фактичних обставин справи та особи обвинуваченого, призначає ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 невідбуту ним частину покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 19.11.2007 р. у виді виправних робіт.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, те, що він правдиво розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, критично відноситься до своїх дій, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свій позов обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та дій ОСОБА_5 їй було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Понесені нею витрати на лікування після ДТП становлять 80000грн. Крім того їй заподіяно і моральну шкоду, яка виразилась у зміні звичного способу життя, тривалому лікуванні, фізичних стражданнях у зв`язку з хірургічною операцією, а також необхідності у реабілітації, а тому просить стягнути з ОСОБА_5 100000 грн. моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав цивільний позов частково у розмірі 10000 грн. моральної шкоди та витрат на лікування, що підтверджується належними доказами. Сторона захисту вважає, що цивільний позов є безпідставним, оскільки сума яку потерпіла просить стягнути з обвинуваченого є необґрунтованою, так як не надається підтвердження призначення потерпілій ліків, які купувалися відповідно до долучених чеків, не надаються медичні виписки, відповідно до яких ці ліки призначалися саме потерпілій та в зв`язку з лікуванням травми, пов`язаної саме з ДТП, а тому ці чеки не можуть бути належними доказами понесених витрат внаслідок ДТП. Щодо відшкодування моральної шкоди, то сторона захисту зазначає, що саме такий її розмір доказами не підтверджений та вважають, що максимальна сума моральної шкоди має становити не більше 10 000 гривень.

Суд, дослідивши докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди, вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої необхідно стягнути 36 824,98грн. документально підтверджених витрат на лікування, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості, конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 20 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення експертизи у сумі 2198,14грн.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 19.11.2007р. та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначити у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців обмеження воліз позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 36 824 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 98 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_5 вартість проведеної судової експертизи у розмірі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн. 14 коп. на користь держави.

Речові докази по справі фрагмент відеозапису на диску залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1