У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 210/1945/22
Провадження № 1-кп/210/446/22
"18" жовтня 2022 р. Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю предст. потерпілого ОСОБА_4
з участю адвоката ОСОБА_5
з участю обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акту, дотримані всі вимоги, ст. 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала прокурора та висловила аналогічну думку.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 кожен окремо висловили думку щодо формальної відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, однак при цьому не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.
У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Однак, як вбачається зі змісту обвинувального акту, слідчим за погодженням з прокурором не було дотримано вимог ст. 291 КПК України при його складенні та затвердженні.
Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. При цьому сформульоване обвинувачення повинно узгоджуватись із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, внаслідок незаконних, на думку, сторони обвинувачення, умисних дій ОСОБА_6 , у другій декаді серпня 2018 року на банківський рахунок останнього було безпідставно перераховано бюджетних коштів в сумі 151 153, 23 грн.
При цьому вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано слідчим за погодженням з прокурором за ознаками ч. 3 ст. 365-2 КК України, а саме зловживання своїми повноваженнями іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам юридичних осіб.
Однак, відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідно до року, згідно якої податкова соціальна пільга становить у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установити у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1762 грн.
Таким чином, податкова соціальна пільга у 2018 році для кваліфікації кримінальних правопорушень становила 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи 1762 грн. = 881 грн.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_6 інкриміновано таку кваліфікуючу ознаку як тяжкі наслідки, при цьому шкоду завдано, на думку сторони обвинувачення в сумі 151 153, 23 грн.
Однак, якщо обчислити суму тяжких наслідків, яка визначається шляхом множення 881 на 250, приходимо до висновку, що мінімальна сума для кваліфікації ч. 3 ст. 365-2 КК України у 2018 році становила від 220 250 грн. і це в той час, коли інкриміновано шкоду в сумі 151 153, 23 грн.
Таким чином, всупереч вимогам положень п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 1 ст. 91 та п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить формулювання обвинувачення, яке очевидно не узгоджуються із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.
Так, формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, за ознаками завдання істотної шкоди, тоді як правова кваліфікація очевидно не узгоджується із формулюванням обвинувачення, з котрого вбачається кваліфікуюча ознака «тяжкі наслідки».
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська конвенція з прав людини) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права як бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Відсутність в обвинуваченого повної та вичерпної інформації про характер, обсяг і причини обвинувачення, суттєво впливає на можливість реалізації права на захист та відповідно підготовку до нього.
В рішеннях Європейського суду з прав людини, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані порушення вимог КПК України є істотними та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження призвести до суттєвого порушення права на захист й завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.
Крім того, суд приходить до переконання, що допущенні в даному випадку, порушення вимог КПК України перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Ухвала суду про повернення обвинувальногоакту може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1