Провадження № 1-кп/947/551/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001221 від 26.09.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вологда, Російської Федерації, грузина. Громадянина Грузії, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого по адресу: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.06.2019 року Сихівським районним судом міста Львова за ч.2 ст.28 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 345, КК України, до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.03.2022 року Заводський районний суд міста Миколаєва за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком а 5 років 6 місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 25.09.2020 року приблизна о 22 годині 50 хвилин, більш точний час встановити не вдалось можливим, у ОСОБА_8 який знаходився біля будинку №10 Б по вулиці Ільфа та Петрова в місті Одеса, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з приміщення квартири АДРЕСА_3 та яке належить потерпілій ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, приблизно о 23:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна за допомогою, заздалегідь заготовленої викрутки, шляхом віджиму вікна проник через зазначене вікно до приміщення квартири АДРЕСА_3 .
Знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме: телевізор « SHARP» чорного кольору, модель: LC-32SH7E-BK,с/н: 912149380, вартістю 3050 гривень 00 копійок, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як злочинні дії ОСОБА_8 були помічені свідками за допомогою камер відео спостереження, які ж одразу викликали працівників поліції.
Далі ОСОБА_8 при спробі втечі з місця скоєння кримінального правопорушення, залишивши викрадене майно у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , через віджате вікно зазначеної квартири був затриманий працівниками поліції.
Тим самим, було попереджено завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 3050 гривень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаний з проникненням у житло.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 25.09.2020 року в нічний час доби, він таємно за допомогою викрутки, шляхом віджиму вікна проник до квартири в будинку АДРЕСА_4 , з якої викрав телевізор, але закінчити свої злочинні дії до кінця не зміг, оскільки його затримали співробітники поліції. У скоєному щиро кається, просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднаний з проникненням у житло.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджено вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2022 року за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 25.09.2020 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При цьому суд не враховує зазначену прокурором в якості обтяжуючий обставини, вчинення злочину повторно, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки повторність вже врахована як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, що відповідає роз`ясненням, що містяться в п.19 постанови Пленуму ВСУ від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», згідно з якими, якщо повторність злочину передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3 242 гривень 01 копійки, та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд, дослідивши докази надані потерпілою ОСОБА_9 на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 242 гривень 01 копійокдійшов висновку, що наведений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_10 цивільному позивачу ОСОБА_9 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна як їй належало під час вчинення обвинуваченим злочину. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України потерпілій ОСОБА_9 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 3 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, слід задовольнити частково.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі стягнути з ОСОБА_8 .
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2022 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 в межах кримінального провадження за № 0001221 від 26.09.2020 року, не обирався.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 20.10.2022 року.
На підставі ст. 72 КК України в строк відбуття покарання призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_8 часткове відбуте покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2022 року, а саме:час його утримання під вартою з 28.04.2021 року по 19.10.2022 року.
В строк відбування призначеного покарання ОСОБА_8 зарахувати період перебування ОСОБА_8 під вартою з 26.09.2020 року по 26.10.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України),
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 3 242 гривень 01 копійки задовольнити в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, задовольнити частково у розмірі 3 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3 242 гривень 01 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судової експертизи №745 ТГ від 08.10.2020 року витрати у розмірі 653 гривень 80 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судової експертизи №1303 Д від 12.10.2020 року витрати у розмірі 1634 гривень 50 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судової експертизи №903 Т від 13.10.2020 року витрати у розмірі 2615 гривень 20 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення судової експертизи №906 Т від 15.10.2020 року витрати у розмірі 980 гривень 70 копійки.
Речові докази: мобільний телефон «Самсунг», запальничка з ліхтариком, повернути за належністю ОСОБА_8 .
Речовій доказ: телевізор «SHARP» чорного кольору, модель: LC-32SH7E-BK,с/н: 912149380, вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_9 .
Речові докази: кросівки чорного кольору з білою підошвою фірми «армані» повернути ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1