КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Борівка Могилів-Подільського району Вінницької області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, працює на посаді директора ТОВ «ЗПК ТАНДЕМ», є депутатом Могилів-Подільської міської ради 8 скликання, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24 серпня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000620 від 25 травня 2022 року, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши тяжкість злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_6 , вказав, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, для запобігання яким є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Сторона захисту вказує, що слідчий суддя не звернув уваги на незаконність затримання ОСОБА_6 . При цьому зазначає, що повідомлення про підозру вручалось ОСОБА_8 двічі, спочатку 25 червня 2022 року, з подачею у цей же день клопотання про застосування запобіжного заходу. Разом із тим, у зв`язку із явною незаконністю повідомлення про підозру (пред`явлено не уповноваженою особою) прокурором було відкликано клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу. Друге повідомлення про підозру вручено ОСОБА_8 за підписом заступника Генерального прокурора.

З моменту затримання ОСОБА_6 24 червня 2022 року о 15 год. 12 хв., 60 годин минули 27 червня 2022 року о 03 год 12 хв., а 72 години минули 27 червня 2022 року о 15 год 12 хв. Наведене свідчить, що ОСОБА_6 станом на 28 червня 2022 року вже мав бути звільненим у зв`язку із закінченням законних строків затримання та не доставленням його до слідчого судді та не обранням до нього запобіжного заходу.

При цьому, уповноваженими особами у цьому кримінальному провадженні не приймалось та не вручалось ОСОБА_6 та його захиснику будь-яких обґрунтованих процесуальних рішень, якими б визначалось продовження строків його затримання.
Крім того, захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри та зазначає, що в порушення ч. 2 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення не довела наявності ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, що не враховано слідчим суддею.
Також, сторона захисту вказує, що слідчим суддею, в порушення ч. 5 ст. 182 КПК України, не обґрунтовано наявності виключних обставин, що надавали б право встановлювати вищий розмір застави, аніж граничний максимальний розмір, встановлений цією ж статтею.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на недопустимість усіх зібраних доказів по справі внаслідок того, що повідомлення про підозру складено, затверджено та вручено неуповноваженою особою, у зв`язку із чим до ОСОБА_6 не міг бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Апелянт також просить врахувати, що ОСОБА_10 не є випадковим заявником, а його заздалегідь готували до надання показань та подання заяви про вчинення злочину, До того ж, для подальшого вирішення питань, пов`язаних із початком досудового розслідування, посадові особи Служби безпеки України надавали значно більше інформації про можливе готування до злочину, ніж повідомив ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 25 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
24 червня 2022 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
27 червня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів.
28 червня 2022 року прокурор третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся дослідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року задоволено вказане клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24 серпня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000620 від 25 травня 2022 року, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, в тому числі і те, що він має вищу освіту, одружений, працює на посаді директора ТОВ «ЗПК ТАНДЕМ» та є депутатом Могилів-Подільської міської ради 8 скликання.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючі всі необхідні засоби та можливості, достовірно знаючи про тяжкість вчиненого злочину та невідворотність покарання, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном.
Також ОСОБА_6 перебуваючи на волі, маючи для цього всі засоби, з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на сьогоднішній день ще не відшукані органом досудового розслідування.
Крім того, на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі співучасники злочину, відтак ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, які були залучені до конфіденційного співробітництва під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.

Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії судді немає.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що 72 годинний строк затримання ОСОБА_6 було пропущено, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 615 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури під час дії воєнного стану не може перевищувати двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури особа під час дії воєнного стану не пізніше двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду чи керівника органу прокуратури для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 було затримано 24 червня 2022 року, та 27 червня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відбувся 28 червня 2022 року, тобто в межах визначених строків.
З дотриманням вимог ч.1 ст. 481 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_6 , як депутату місцевої ради, здійснене заступником Генерального прокурора.
Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Твердження сторони захисту, про що ОСОБА_10 не є випадковим заявником, а його заздалегідь готували до надання показань та подання заяви про вчинення злочину, також не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року, якоюзадоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24 серпня 2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000620 від 25 травня 2022 року, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2712/2022
Єдиний унікальний номер 757/15390/22
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1