233 № 233/557/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого

судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 07 січня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу останньому, яке підтримала в судовому засіданні та наполягала на його задоволенні, вважаючи що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність ризиків зазначених в клопотанні, вважаючи кваліфікацію інкримінованого, можливо, не вірною, враховуючи не значне спричинення матеріальної шкоди за обставинами кримінального провадження, вважав за можливо змінити існуючий запобіжний захід застосований до обвинуваченого на більш м`який, що не пов`язаний із позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.
У підготовчому судовому засіданні, ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2022 року включно.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду, та завершити розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали - не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового провадження.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 або його скасування, враховуючи заперечення сторони захисту, суд вважає, що на даний час, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, а разом з цим й те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією від 3 до 6 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачають вимоги п.5 ч.2 ст.183КПК України.

Крім того, судом враховується наявність вищенаведених та, передбачених ст.177КПК України, ризиків.

Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищезгаданим ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд вважає, що не має підстав для задоволення потреб сторони захисту у зміні запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки така вимога, як захисника так і обвинуваченого, належним чином необґрунтована, невмотивована та не підтверджується тими доказами, що можуть бути прийняті судом більш пріоритетними, а ніж ті підстави та вимоги, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення. До того ж стороною захисту навіть не визначено, якого більш м`якого запобіжного заходу вони потребують для обвинуваченого, заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Також, обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує конвенційну судову практику, в якій вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів мінімальних заробітних плат для працездатних осіб, тобто у сумі 49620 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Керуючись ст. 331КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 11 грудня 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , обов`язок: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, а уразі внесення застави іншою особою заставодавцю, що у випадку невиконання обвинуваченим покладених на нього в зв`язку з внесенням застави обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а відносно обвинуваченого може бути знову застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження, а також начальнику ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для виконання тавручення обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського (Донецького) апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1