ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/740/22 Справа № 932/1011/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,-
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що повідомлена ОСОБА_6 підозра за ч. 2 ст. 286-1 КК України, з урахуванням наявних у провадженні доказів, є обґрунтованою, та врахувавши те, що з моменту вчинення злочину минув тривалий період часу, перебування у цей час ОСОБА_6 без запобіжного заходу та не вчинення ним дій щодо переховування, дійшов висновку, що реалізація ризику переховування на цей час є малоймовірною. Водночас, суд зазначив, що протягом 3 місяців стороною обвинувачення не встановлено фактів намагання впливу підозрюваним на свідків чи потерпілу, що не може свідчити про існування зазначеного ризику у цьому провадженні, тому слідчий суддя вважає, стороною обвинувачення не наведено мотивів неможливості, у цьому випадку, усунення ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, що не суперечить вимогам процесуального закону та є підставою відмови у задоволенні цього клопотання.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й визначити розмір застави у сумі 198 480 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, як така що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, фактичним обставинам вчиненого злочину. Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, який йому інкримінується, що підтверджується сукупністю зібраних доказів у цьому провадженні. Разом з тим, звертає увагу на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а також те, що у результаті вчиненого злочину, наступили тяжкі наслідки у вигляді заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , та підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Водночас, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 відомі анкетні відомості свідків, потерпілих та розуміючи тяжкість злочину, він може незаконно впливати на них у цьому провадженні, а обраний запобіжний захід не забезпечить запобігання заявленим ризикам. Окрім того, прокурор вказує, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом, будучи вже позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що свідчить про існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, проте суд не надав належної оцінки цим обставинам та прийняв рішення, яке не ґрунтуються на вимогах закону.
Поряд з тим, прокурор зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, поверхнево дослідив ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, постійного місця роботи, сім`ї та дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання та неможливість застосування до нього більш м"якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою. З урахуванням наведених обставин, на переконання прокурора, ухвала суду підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили скаргу залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу підозрюваному дотримано.
Так, апеляційним судом встановлено, що СВ Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000187 від 05.02.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.
16 трнавня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286-1 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду провадження слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, й прокуророму скарзі не заперечується.
Обговорюючи питання про можливість усунення заявлених у провадженні ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під від вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновком слідчого судді, й вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України об`єктивно існують та можуть бути усунуті у інший спосіб, ніж тримання його під вартою чи внесенням застави у визначеному розмірі.
При цьому, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, де йдеться про те, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину та покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, вагомість доказів вчинення ним злочину, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби зможе запобігти цим ризикам.
Отже, як слідує з матеріалів за клопотанням про обрання запобіжного заходу, при його розгляді в суді першої інстанції, слідчий та прокурор не довели необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного та того, що непов`язаний з ізоляцією від суспільства запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає й вимогам, зокрема викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
Разом з цим, доводи прокурора про те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочини, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Ця обставина у провадженні розглядається в сукупності з іншими під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу.
Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_6 не працевлаштований, постійного місця роботи, сім`ї та дітей не має, то ці обставини не свідчать про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Поведінка ОСОБА_6 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень ним процесуальних обов`язків та доказів з цього приводу до апеляційної скарги додано не було, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети вчинити інше кримінальне правопорушення.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, є припущенням прокурора стосовно можливої поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби в повній мірі врахував вимоги ст. 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого та обрав більш м`який запобіжний захід.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П ОС Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10