У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6236/22

№ 1-кс/183/1436/22

11 жовтня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дис.локацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюрои розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 27.07.2022 року до ЄРДР за № 0000491, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника Торопчиної- ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХвведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25 квітня 2022 року, строком на 30 діб.

В подальшому, 17 травня 2022 року Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року, строком на 90 діб.

Разом з тим, штаб-сержанта ОСОБА_5 20 липня 2021 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 № 518-ОС призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії діловода групи документального забезпечення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України

«Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, штаб-сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язана свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованою, не допускати негідних вчинків самій та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, штаб-сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустила їх порушення та вчинила військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

24 лютого 2022 року штаб-сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішила не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби.

З цією метою 24 лютого 2022 року штаб-сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушила вимоги зазначеного вище законодавства, самовільно залишила місце служби та не прибула в АДРЕСА_1 під час маневру сил та засобів ІНФОРМАЦІЯ_3 на території Луганської області за маршрутом АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

Цього ж дня, штаб-сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, не повернулась до місця служби, проводить час та займається справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилилась від військової служби та вибула у невідомому напрямку.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної.

Дії ОСОБА_9 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії особливо тяжких злочинів.

Необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того що ОСОБА_9 переховується від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Так, підозрювана ОСОБА_9 на виклики до органу досудового розслідування не з`являється, про реальне місце свого мешкання слідчому та прокурору не повідомляє.

Окрім того, ОСОБА_9 не повідомляє слідчому та прокурору свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 до місця проходження військової служби не з`являлась.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, містяться в зібраних під час досудового розслідування матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, 21 березня 2022 року, 25 серпня 2022 року та 13 вересня 2022 року надавались доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. ст. 40, 41 КПК України працівникам внутрішньої та власної безпеки Державної прикордонної служби України спрямовані на встановлення місцезнаходження останньої, однак такі заходи позитивних результатів не дали. У якості свідків допитано співслужбовців підозрюваної, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Повістки про виклик ОСОБА_9 та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України друкувались на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур`єр».

Вручити ОСОБА_9 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування, не надалось можливим у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_9 органу досудового розслідування не відоме.

За таких обставин, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню зупинено з метою вжиття вичерпних заходів, спрямованих на встановлення місцеперебування підозрюваної, які на даний час позитивного результату не дали.

Тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

Під час судового розгляду прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення клопотання, просила слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_5 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваної ОСОБА_5 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання підозрюваної з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваної навмисно переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; крім під час досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено у розшук, тобто вона вже переховувалася від органів досудового розслідування та суду.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрювана, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоювати кримінальне правопорушення, а також це дає їй можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.
Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрювана, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а також те, що вона продовжує знаходитися на тимчасово окупованій території та продовжує працювати в тому ж органі, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Тернівка Марківського району Луганської області, громадянки України, з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1