ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1118/22 Справа № 203/4312/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новогречановка республіки Казахстан, не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2022 року про продовження строку тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_7 та обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що оскаржуване рішення суду є необгрунтованим та постановлене з порушенням норм процесуального законодавства.
Зазначає, що судом належним чином не обгрунтовано наявність подальшого існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так само і не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить попередження визначених судом ризиків, які в свою чергу грунтуються лише на припущеннях.
Також вказує, що судом першої інстанції не враховано пояснення ОСОБА_7 стосовно наявності у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, сестри, племінників, залишено поза увагою і відсутність судимостей.

Оскаржуваною ухвалою суду від 10 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 152 КК України, до 08 травня 2022 року включно.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які у свою чергу були підставою для обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки перебуваючи на волі, ОСОБА_8 буде мати можливість перешкоджати встановленню істини по справі, впливати на свідків та переховуватися від слідства та суду з урахуванням тяжкості покарання у разі встановлення його вини.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав прийняття рішення.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , вчинив декілька злочинів, серед яких тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції, із урахування особи обвинуваченого, правильно встановлено наявність ризиків можливих спроб переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини по справи зокрема і з огляду на те, що в даному провадженні не проведено дослідження доказів.

З огляду на наявність вказаних ризиків суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність проводження строку дії застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Колегія суддів оцінює вищезазначені ризики як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують стійкість протиправної поведінки ОСОБА_7 , антисоціальну спрямованість його особи, і те, що запобігти їм можливо тільки шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку. При цьому також враховується, що ОСОБА_7 інкримінується одночасне вчинення двох кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства до потерпілої, яка є особою жіночої статі молодого віку. Відсутні розумні підстави вважати, що на даний час вказані ризики усунуті або істотно зменшилися.
Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями і оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь її підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

У зв`язку з викладеними обставинами, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 152 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3