Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/450/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.122 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 наухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Добровеличківка, Кіровоградської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000198,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КК України, в межах строку досудового розслідування до 13 жовтня 2022 року, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Начальник СВ відділення поліції № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000198,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він в ніч на 27.11.2021 ОСОБА_8 відпочивав у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , спільно зі своїми знайомими ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У вказаному приміщенні ОСОБА_8 спільно зі своїми знайомим побачили ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заступника директора ТОВ «Нафтогазтрейд - Агро», з яким попередньо мали неприязні відносини, так як останній підозрював зазначених осіб у вчиненні незаконних порубок дерев біля полів вказаного товариства і обіцяв затримати їх та передати до правоохоронних органів.
В подальшому 27.11.2021 приблизно о 03.00 годині, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, після закриття ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вказані особи, за попередньою змовою між собою, з метою в подальшого залякування ОСОБА_15 , шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень, зачекали його поблизу виходу з приміщення ресторану, де вчинили з ним сварку та діючи умисно і цілеспрямовано, маючи єдиний умисел на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень та бажаючи настання єдиного злочинного результату, за допомогою рук та ніг почали наносити ОСОБА_15 удари по голові, тілу та кінцівках потерпілого до тих пір, поки їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: - перелому 10 та 11 ребра зліва по задній пахвиній лінії зі зміщенням відламків, які згідно з пункту 2.2.2 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 від 17.01.1995 року мають ознаки середнього ступеня тяжкості, так як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше 3-х тижнів; - пара орбітальної гематоми справа, крововиливу у склеру правого ока, гематоми лівої вушної раковини, які згідно з пунктом 2.3.5 «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, мають ознаки легких.
ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, копію якої було вручено батькові останнього ОСОБА_16 , в зв`язку з відсутністю підозрюваного за місцем свого постійного проживання.
Підозрюваного ОСОБА_8 01.08.2022 оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено. Відновлено досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні 25.08.2022.
ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відносяться до класифікації нетяжкого злочину, за яке законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 5 років. Раніше ОСОБА_8 не притягувався до кримінальної відповідальності. Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать про те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 на даний час за місцем свого постійного проживання відсутній та його місце знаходження не відоме. Може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які підтверджують його вину у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, так як у відповідності до ст. 23 КПК України та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію кримінального провадження, є наявний реальний ризик, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків чи потерпілого, які безпосередньо судом не допитані. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду. Підозрюваний на даний час ухиляться від таких викликів.

Ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого.

Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 13 жовтня 2022 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) цілодобово не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;
2) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;
3) не відлучатися із постійного місця проживання: АДРЕСА_1 ;
4) не відлучатися із населеного пункту с. Варваро Олександрівка, Новоукраїнського (колишнього Добровеличківського) району Кіровоградської області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду в залежності від стадії кримінального провадження;
5) не спілкуватися зі свідками та потерпілим в межах цього кримінального провадження без дозволу слідчого або прокурора.
Строк дії ухвали визначено до 13 жовтня 2022 року включно.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Виконання вказаної ухвали покласти на працівників відділення поліції №2 ( смт Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, на даному етапі з огляду на позицію захисника та самого ОСОБА_8 , який зрозумів необхідність дотримання процесуальної поведінки в подальшому, наявність міцних зв`язків з батьком, відсутність у підозрюваного судимостей та є учасником бойових дій, - вказує на істотне зменшення ризиків залишення місця проживання підозрюваним або вчинення впливу на свідків чи потерпілого. Крім того цілодобовий домашній арешт унеможливить ОСОБА_8 впливати на свідків та потерпілого, так як проживає в іншому населеному пункті, отже є достатнім для підозрюваного ОСОБА_8 застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як зазначені ризики на даний час зменшилися.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні умисного нетяжкого злочину, що посягає на життя і здоров`я людини, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Окрім того, підозрюваний постійної роботи та інших вагомих соціальних й особистісних чинників стримуючого характеру у нього немає, що свідчить про існування ризиків продовження ним злочинної діяльності та ухилення від слідчого, прокурора та суду й від виконання інших процесуальних обов`язків.
Також, підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які підтверджують його вину у вчиненні Згаданого злочину. Тому вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на вказану категорію осіб з метою зміни чи відмови від наданих раніше показань, чи продовжити вчинення даного кримінального правопорушення, враховуючи кількість вчинених епізодів, а також може перешкоджати кримінальному провадженню.
Окрім того, впродовж тривалого часу підозрюваний ОСОБА_8 переховувався від викликів слідчого та прокурора, його місце знаходження було невідомим. Вказаний факт був підставою для зупинення прокурором 01.08.2022 досудового розслідування та оголошення в розшук ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлена внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тому підлягає скасуванню.
Беручи до уваги, особу підозрюваного ОСОБА_8 , реальність та обґрунтованість вищевказаних ризиків, застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 є не виправданим, оскільки не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується зібраними у вказаному кримінальному провадженні докази, а саме: витяг з ЄРДР від 01.08.2022; проведений огляд місця пригоди, під час якого слідчим було зафіксовано місце вчинення правопорушення та вилучено речові докази; висновок судово-медичного експерта № 7 від 16.02.2022, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження, що мають ознаки середнього ступеню тяжкості; проведений слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_15 , під час якого останній вказав, як саме йому наносили тілесні ушкодження, 27.11.2021 в с. Липняжка біля ресторану «Ідеал»; висновок судово медичного експерта № 29 від 06.06.2022, згідно з яким встановлено, що локалізація та морфологічний характер виявлених у потерпілого ОСОБА_15 , тілесних ушкоджень відповідає показанням викладених ним у протоколі слідчого експерименту; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеного 08.06.2022, з свідком ОСОБА_17 , під час якого останній впізнав підозрюваного ОСОБА_8 , як одного з тих осіб, що наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 , біля ресторану «Ідеал» в с. Липняжка, 27.11.2021; показання потерпілого ОСОБА_15 та свідків неповнолітнього ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , - вказують на обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Проте, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 спів мешкає, постійно проживає з батьком, Якому допомагає обрамляти особисте фермерське господарство а тому має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про достатність застосування міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, досудове розслідування закінчено, при цьому останні будь-яких перешкод кримінальному провадженню не здійснював.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Отже, з урахуванням тяжкості злочину у яких обвинувачується ОСОБА_8 , який є нетяжкими, ступеню їх суспільної небезпечності та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що на час судового слідства, останньому можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

З урахуванням даних отриманих під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, їх належної та об`єктивної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, ОСОБА_8 достатньо, в межах строків встановлених КПК України, застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ («Бойченко проти Молдови», «Мамедова проти Росії», «Малик проти України», «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Шепель і Пасічник проти України») правових позицій та рекомендацій Верховного Суду по даній категорії справ, ряду об`єктивних обставин, які необхідні для проведення повного та об`єктивного судового слідства, з урахуванням серйозності висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення та його особи, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування, від суду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, підозрюваному достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, в порядку передбаченому ст. 195 КПК України.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть їм змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на іншу обвинувачену, потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Однак з матеріалів справи вбачається, що злочин, який інкримінується ОСОБА_8 вчинений ним у листопаді 2021 року.
Проте відомості в ЄРДР відносно ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 122 КК України внесені 01.08.2022.
В цей же день відносно ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, копію якої було вручено батькові останнього ОСОБА_16 , в зв`язку з відсутністю підозрюваного за місцем свого постійного проживання та підозрюваного ОСОБА_8 01.08.2022 оголошено в розшук.
Таким чином враховуючи те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення та до моменту внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 122 КК України та оголошення йому підозри пройшов значний проміжок часу, колегія суддів не враховую доводи прокурора про те, що оголошення в розшук це дії підозрюваного направлені безпосередньо на переховування від органу досудового розслідування чи суду.

При цьому, необхідно зазначити про те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_16 з моменту оголошення йому підозри вчинив дії направлені на переховування від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та сторона захисту порушували питання про зловживання органами прокуратури процесуальними правами, оскільки відносно деяких обвинувачених орган досудового розслідування не складалось повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а іншим обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому в нічний час доби.
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 177 КПК України відповідно до яких слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, колегія суддів залишає без задоволення доводи прокурора про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , а ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000198,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КК України, в межах строку досудового розслідування до 13 жовтня 2022 року, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4