Справа №591/6550/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/924/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

15 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/6550/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 06.04.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі (із доповненнями) захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки наведені ризики є не обґрунтованими, суд обмежився лише посиланням на доведеність ризиків, заявлених прокурором, формально зазначивши аргументи сторони захисту, СІЗО перебуває під загрозою захоплення та є одним із епіцентрів агресивних воєнних дій з боку РФ, ОСОБА_7 бажає вступити на військову службу для участі в захисті держави, у 2014 році останній за власною ініціативою вступив до лав Національної гвардії України і до 2016 року брав безпосередню участь в АТО на сході України, має відомчу нагороду «За доблесну службу».

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289, ст. 348 КК, у якому прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою у зв`язку з наявними ризиками, передбаченими п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.04.2022 ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 04.06.2022 включно. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що не змінюються обставини, пов`язані з наведеними даними стосовно особи ОСОБА_7 та характеру пред`явленого йому обвинувачення. При цьому через відсутність підстав суд не визначив розмір застави згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК.

Приймаючи до уваги те, що будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники процесу в судове засідання не з`явились, прокурор ОСОБА_9 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується із ч. 4 ст. 107, ч. 4 ст. 405 КПК і не суперечить положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно ст. 177 цього Кодексу підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно ч. 1 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а згідно ч. 2 цієї статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 3 ст. 331 КПК).

Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, у тому числі й те, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Зокрема, ОСОБА_7 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена давати оцінку доказам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь і може з`ясовувати та досліджувати обставини тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності і доцільності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_7 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги захисника щодо загрози незаконного захоплення ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_7 , збройними силами РФ, а також бажання обвинуваченого захищати свою країну у складі ЗСУ, колегія суддів не може приймати до уваги, оскільки скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав передбачено положеннями ст. 616 КПК, згідно якої скасування або зміна запобіжного заходу для обвинувачених за обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 був призваний під час воєнного стану в Україні на військову службу під час мобілізації, колегія суддів не має.

Крім того, відповідно ст. 616 КПК, обвинувачений, який під час судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а керівник органу прокуратури має перевірити відповідні обставини й зазначити про це в постанові про санкціонування таких заходів. Прокурор, за результатами розгляду такого клопотання обвинуваченого, вправі звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою особі для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Колегія суддів також не може погодитися з доводами апеляційної скарги сторони захисту про відсутність з боку суду аналізу матеріалів кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу в межах своїх повноважень, за процедурою і у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, а інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти перерахованим в ухвалі суду ризикам, оскільки ОСОБА_7 матиме змогу вільно пересуватися та чинити тиск на свідків.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді судом питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409 і ч. 2 ст. 412 КПК).

Зважаючи на наявність ризиків переховування ОСОБА_7 від суду та незаконного впливу на свідків, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 06.04.2022 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4