справа № 691/665/21
провадження № 1-кп/691/181/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

(взяв участь із використанням власних технічних засобів

через застосування он-лайн сервісу відеозв`язку

програмне забезпечення "EasyCom")

представник потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000260 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , 05 липня 2020 року, близько 14 год. 00 хв., не маючи права керування транспортними засобами, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту смт. Вільшана Городищенського (на даний час Звенигородського) району Черкаської області вул. Шевченка, по автодорозі сполученням с. Товста - смт. Вільшана, поблизу перехрестя з вул. Правди, допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (з наступними змінами та доповненнями), а саме: п. 2.3 (б) ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 ПДР У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Порушення вищевказаних вимог Правил Дорожнього Руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилося в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю 71-74 км/год, що перевищує дозволену швидкість у населеному пункті, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого перед перехрестям з вул. Правди вчинив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному з його автомобілем напрямку, в правій смузі руху проїзної частини автодороги. Згідно висновку експерта № 05-11-02/103 від 09.07.2020 внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини із множинними переломами ребер справа та зліва, розривами періетальної та вісцеральної плеври, множинними розривами обох легень, забоєм обох легень, які супроводжувалися розвитком двобічного гемопневматораксу, які відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , а саме вимог пунктів 2.3 "б", 12.3 та 12.4 Правил Дорожнього Руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Судовий розгляд кримінального провадження №0000260 проведено в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , відповідно до ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив, мету, форму вини за кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що, дійсно, 05 липня 2020 року близько 14 години керував автомобілем «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 в смт.Вільшана та під час руху допустив зіткнення з ОСОБА_8 , який рухався на велосипеді. При цьому не мав досвіду керування, посвідчення водія та вважав, що в обраний спосіб руху зможе уникнути наїзду на велосипедиста. Ділянка дороги, де відбулося зіткнення, мала достатню оглядовість, транспортний засіб був у справному стані, керував з дозволу власника автомобіля ОСОБА_9 .. Вважає, що в причинному зв`язку із наслідками ДТП є виїзд на перехрестя доріг автомобіля «Нива» під керуванням ОСОБА_10 та зміна напрямку руху велосипедистом ОСОБА_8 .. Під час досудового розслідування сприяв розкриттю злочину, давав правдиві пояснення, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому та його рідним.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що зібраними на досудовому розслідуванні доказами, вина обвинуваченого, повністю недоведена, остільки зміст письмових доказів у виді протоколу огляду місця події від 05 липня 2020 року із схемою місця ДТП та фото таблиця, висновок судово-медичного експерта від 09 липня 2020 року, постанова про визнання речовим доказом, постанова про призначення експертизи технічного стану автомобіля від 16 листопада 2020 року, висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи від 16 листопада 2020 року, слідчий експеримент із обвинуваченим, висновок судової комплексної транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 26 квітня 2021 року, висновок експерта від 28 травня 2021 року вказують на порушення вимог Кримінального процесуального Кодексу в частині їх допустимості та належності, не з`ясування в повному обсязі характеру маневру, здійсненого велосипедистом, та характером маневру автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Потерпіла ОСОБА_11 будучи допитаною під час судового розгляду, пояснила, що не була свідком подій з участю обвинуваченого та велосипедиста ОСОБА_8 , але в її присутності обвинуваченим ОСОБА_5 і його рідними було здійснено надання допомоги на лікування потерпілого, організації та витрат на поховання, відшкодування розміру заподіяної шкоди, у змісті клопотання до суду від 27 жовтня 2021 року №4712 просила продовжити судовий розгляд у її відсутність, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і міру покарання не призначати сувору.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , пояснила, що не заперечують змісту зібраних письмових доказів під час досудового розслідування кримінального провадження і стверджують, що ними доводиться вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України і слід звернути увагу, що обвинувачений ОСОБА_5 разом із захисником ОСОБА_6 не використовували процесуальні права щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого та прокурора, в разі не згоди із їх належністю, допустимістю, достовірністю в ході досудового розслідування і судом беззаперечно має бути встановлено винність особи, яка керувала транспортним засобом та скоїла наїзд на велосипедиста.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною. Суд, при розгляді справи в межах оголошеної ОСОБА_5 підозри, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілу, її представника, свідків, вивчивши документи та дослідивши всі докази, зібрані в матеріалах кримінального провадження і отримані в ході судового розгляду від учасників процесу, заслухавши міркування і доводи прокурора, захисника, представника потерпілої приходить до переконання, що докази, зібрані під час досудового розслідування підтверджують зміст та суть оголошеної обвинуваченому підозри, виходячи з наступного.

За диспозицією ч.2 ст.286 КК України кримінальна відповідальність настає в разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Таким чином з`ясуванню під час судового розгляду підлягають обставини, що свідчать про порушення водієм правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, передбачених Правилами Дорожнього Руху України, настання наслідків у вигляді смерті особи або отримання тяжких тілесних ушкоджень, а також причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями правил безпеки руху та наслідками. Зазначені обставини, судом встановлюються шляхом перевірки та оцінки доказів, якими відповідно до ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №12/рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Це означає, що суд може постановити обвинувальний вирок, лише у разі, якщо надані докази спростовують всі розумні сумніви стосовно винуватості особи. Докази, які не витримують критерію щодо "поза розумним сумнівом" є підставою для виправдувального вироку. Зміст поняття доведеності винуватості особи у вчиненні злочину "поза розумним сумнівом" розкрито у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини від 04.09.2014 року у справі "Рудяк проти України", згідно з яким Суд в черговий раз послався на свою практику, підтверджуючи, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення у справі "Авшар проти Туреччини", п. 282). Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді:

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 липня 2022 року №0000260 про те, що 05 липня 2020 року до Городищенського відділення поліції надійшло повідомлення від швидкої медичної допомоги про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце в смт.Вільшана по вул.Правди, до медичного закладу доставлено ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_3 (а.к.п.143 том 1);

- даними постанови про визначення підслідності кримінального правопорушення від 20 січня 2021 року, згідно якої визначено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000260 за слідчим відділом Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (а.к.п.144 том 1);

- даними рапорту помічника чергового СРПП №1 Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 від 05 липня 2020 року про те, що диспетчер швидкої медичної допомоги повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої травмовано велосипедиста, щодо отриманих травм надати інформації не може (а.к.п.145 том 1);

- даними рапорту помічника чергового СРПП №1 Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 від 05 липня 2020 року про те, що медсестра приймального відділення Городищенської ЦРЛ повідомила, про доставлення швидкою медичною допомогою ОСОБА_8 після ДТП, яке мало місце в АДРЕСА_3 , де невідомий збив його під час руху на велосипеді (а.к.п.146 том 1);

- даними повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради Черкаської області про нещасний випадок невиробничого характеру від 05 липня 2020 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.147 том 1);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 липня 2020 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , в присутності ОСОБА_5 , згідно якого оглянуто місце дорожньо-транспортої пригоди, покриття дороги, наявність дорожних знаків, положення транспортних засобів, а саме, що автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 був розташований на віддалі 7,30 м від лівого переднього колеса до домоволодіння АДРЕСА_4 та правим колесом на відстані 0,35 м до правого узбіччя і встановлено сліди гальмування. До протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 липня 2020 року долучено фототаблиці та схему ДТП (а.к.п.148-155 том 1);

- даними рапорту начальника СРПП №1 Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_14 від 09 липня 2020 року про те, що з медичного закладу надійшло повідомлення про смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поступив в лікарню 05 липня 2020 року у тяжкому стані після ДТП, яке мало місце в смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області (а.к.п.156 том 1);

- даними постанови Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 09 липня 2020 року про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000260 із ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України (а.к.п.157 том 1);

- даними протоколу огляду місця події від 09 липня 2020 року з фототаблицями, проведеного в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 із застосуванням фотофіксації, під час якого виявлено та вилучено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою направлення до Корсунь-Шевченківського моргу для проведення судово-медичної експертизи (а.к.п.158-161 том 1);

- даними постанови Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 06 липня 2020 року, згідно якого автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та залишено на зберігання на території Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області м.Городище вул.Миру, №77 Черкаської області (а.к.п.162 том 1);

- даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що власником автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_17 (а.к.п.162 том 1);

- даними довіреності від 22 травня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_17 уповноважує ОСОБА_18 користуватися та розпоряджатися на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 , виданого Звенигородським МРЕВ ДАІ Черкаської області 13 жовтня 2001 року, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0132335, Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 22 травня 2019 року №39282091 (а.к.п.164-167 том 1);

- даними ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 13 липня 2020 року про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_9 , з подальшим зберіганням на території Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (а.к.п.169-170 том 1);

- даними лікарського свідоцтва про смерть №111 від 09 липня 2020 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_8 є множинні переломи ребер, розрив легень, гемопневмоторакс, так як велосипедист травмований легковим автомобілем (а.к.п.171-172 том 1);

- даними висновку експерта № 05-11-02/103 від 01 вересня 2020 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_8 настала від гемопневмотораксу, який розвинувся внаслідок розривів правої та лівої легені при множинних переломах ребер справа та зліва, про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупу та записи в наданій на ім`я ОСОБА_8 медичній карті стаціонарного хворого КНП «Городищенське РТМО». На трупі виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки із множинними переломами ребер справа та зліва, розривами паріетальної та вісцеральної плеври, множинними розривами обох легень, забоєм обох легень, які супроводжувалися розвитком двобічного гемопневмотораксу, які відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті; закритого перелому 5 п`ясної кістки правої кисті, які відносно живої особи мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я; синця грудної клітки справа, синця з садном лівого гомілково-ступневого суглобу, синця ділянки лівого грудинно-ключичного сполучення, крововиливу в проекції тіла грудини, які відносно живої особи мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) твердого (-их) предмету (-ів), могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних в постанові. На трупі в другому міжреберному проміжку зліва виявлена рана і на передній черевній стінці виявлена рана, які є частиною медичних маніпуляцій. Між тілесними ушкодженнями групи 1 та настанням смерті гр. ОСОБА_8 мається прямий причинний зв`язок. В наданій медичній карті стаціонарного хворого КНП «Городищенське РТМО» на ім`я ОСОБА_8 на момент її вивчення результату дослідження крові чи сечі на наявність алкоголю не було. В крові, взятій від трупу, при токсикологічній експертизі етилового спирту не виявлено. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 годині 40 хвилин, про що є відповідний запис в медичній карті стаціонарного хворого КНП «Городищенське РТМО» на його ім`я. 09 липня 2020 року видане остаточне лікарське свідоцтво про смерть №111 із зазначенням причини смерті «Велосипедист травмований легковим автомобілем. Множинні переломи ребер. Розрив легень. Гемопневмоторакс» (а.к.п.173-175 том 1);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-20/15328-ІТ від 16 грудня 2020 року, за результатами проведеної експертизи технічного стану транспортного засобу зроблено висновок, що до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані (а.к.п.177-181 том 1);

- даними довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124-20/15328-ІТ від 16 грудня 2020 року в сумі 2615,20 грн. (а.к.п.182 том 1);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-20/15327-ІТ від 17 грудня 2020 року з фототаблицями і графічною схемою, за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи про те, що в первинний контакт вступала передня частина автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 та задня частина велосипеда на відстані близько 60 см від лівої частини автомобіля. Кут між повздожніми вісями «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 та велосипеда знаходиться в межах близько 0 градусів (а.к.п.184-189 том 1);

- даними довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124-20/15327-ІТ від 17 грудня 2020 року в сумі 2615,20 грн. (а.к.п.190 том 1);

- даними протоколу слідчого експерименту від 23 квітня 2021 року проведеного за участю свідка ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до якого ОСОБА_5 вказав як він рухався відносно країв проїздної частини, як рухався велосипедист, рух автомобіля, місце зіткнення з велосипедистом, також запропоновано відтворити обставини ДТП, яка мала місце 05 липня 2020 року. До протоколу слідчого експерименту від 23 квітня 2021 року додано схему ДТП та фототаблиці (а.к.п.191-199 том 1);

- даними протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року проведеного за участю свідка ОСОБА_21 , у присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до якого свідок ОСОБА_21 вказала рух автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 відносно країв проїздної частини, його напрямок, швидкість до ДТП, яка мала місце 05 липня 2020 року, також запропоновано відтворити обставини ДТП. До протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року додано схему ДТП та фототаблиці (а.к.п.200-206 том 1);

- даними протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до якого свідок ОСОБА_10 вказав рух автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 відносно країв проїздної частини, його напрямок, швидкість до ДТП, яка мала місце 05 липня 2020 року, місце зіткнення, рух велосипеда, також запропоновано відтворити обставини ДТП. До протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року додано схему ДТП та фототаблиці (а.к.п.207-213 том 1);

- даними протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , у присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до якого свідок ОСОБА_13 вказала рух автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 відносно країв проїздної частини, його напрямок, швидкість до ДТП, яка мала місце 05 липня 2020 року, місце зіткнення, рух велосипеда, також запропоновано відтворити обставини ДТП. До протоколу слідчого експерименту від 24 квітня 2021 року додано схему ДТП та фототаблиці (а.к.п.214-220 том 1);

- даними висновку експерта № КСЕ-19/124-21/5652-ІТ від 26 травня 2021 року за результатами проведеної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, згідно якої, місце наїзду автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 на велосипедиста знаходиться перед початком утворення подряпин позначка L5 на план-схемі до протоколу огляду місця події. З урахуванням слідової інформації, зафіксованої на схемі ДТП до протоколу огляду місця події від 05 липня 2020 року, вказати точне місце наїзду на велосипедиста не представляється можливим. Дати відповідь на запитання «Як саме розташовувались автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 та велосипед, відносно елементів проїзної частини та місця зіткнення в момент первинного контактування один з одним враховуючи сліди зафіксовані в протоколі огляду місцевості та план-схемі до нього?» не представляється можливим з причин, які зазначені у дослідницькій частині. Швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 . на момент початку гальмування складала близько 71... 74 км/год. За обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи та відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, оцінка дій водія автомобіля «ВАЗ 2121» ОСОБА_10 , щодо відповідностей дій до вимог Правил Дорожнього Руху України, з технічної точки зору, втрачає сенс. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.1., 12.3,12.4. Правил Дорожнього Руху України. За обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи та відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та оскільки велосипедист ОСОБА_8 рухався попереду автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 прямолінійно та напрямку свого руху не змінював, тому оцінка його дій, щодо відповідностей до вимог Правил Дорожнього Руху України, з технічної точки зору, втрачає сенс. Показання свідка ОСОБА_5 , щодо механізму виникнення та розвитку дорожньо-транспортної пригоди є технічно неспроможними та не можуть використовуватись при подальших розрахунках. Показання свідка ОСОБА_10 , щодо механізму виникнення та розвитку дорожньо - транспортної пригоди, що дані ним у ході слідчого експерименту 24 квітня 2021 року суперечностей технічного характеру не мають та можуть використовуватись при подальших дослідженнях. Показання свідка ОСОБА_13 , щодо механізму виникнення та розвитку дорожньо - транспортної пригоди, що дані нею у ході слідчого експерименту 24 квітня 2021 року суперечностей технічного характеру не мають та можуть використовуватись при подальших дослідженнях. Показання свідка ОСОБА_21 щодо механізму виникнення та розвитку дорожньо-транспортної пригоди, що дані нею у ході слідчого експерименту 25 квітня 2021 року суперечностей технічного характеру не мають та можуть використовуватись при подальших дослідженнях. Дати відповідь на запитання «Невідповідності яким вимогам Правил Дорожнього Руху України в діях учасників даної пригоди, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з розвитком механізму ДТП?» не представляється можливим з причин, які зазначені у дослідницькій частині (а.к.п.222-230 том 1);

- даними довідки про витрати на проведення експертизи № КСЕ-19/124-21/5652-ІТ від 26 травня 2021 року в сумі 4118,88 грн. (а.к.п.231 том 1);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-21/7084-ІТ від 28 травня 2021 року за результатами проведеної автотехнічної експертизи, згідно якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.1, 12.3, 12.4 Правил Дорожнього Руху України. В діях водія автомобіля «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил Дорожнього Руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (а.к.п.233-238 том 1);

- даними довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124-21/7084-ІТ від 28 травня 2021 року в сумі 1372,96 грн. (а.к.п.239 том 1);

Та свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, попереджених про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України і приведеними до присяги, які посвідчили суду про наступне:

-свідченнями свідка ОСОБА_10 про те, що разом із дружиною ОСОБА_13 у липні 2020 року їхали до її сестри у с.Товста Городищенського району. Заїхали у смт.Вільшана, щоб купити товари. Виїзджали з вулиці, де був магазин, на право, перед перехрестям побачив, що з лівої сторони машин не було, була лише жінка з дитиною. По правій стороні, з гори, їхала біла машина та рухався велосипедист. Рух автомобіля був не адекватний, водій гальмував, але допустив зіткнення з велосипедистом. Все було швидко. Підбіг до автомобіля, викликав швидку і працівників поліції. Коли приїхали слідчі, був допитаний. Потім поїхав у с.Товсту, згодом зателефонували працівники поліції і попросили під`їхати на місце ДТП, щоб був присутній при замірах. З усім був згідний, тому все підписав;

-свідченнями свідка ОСОБА_13 про те, що у липні 2020 року їхала з чоловіком ОСОБА_10 до сестри в с.Товста Городищенського району. В смт.Вільшана, виїзджали з вулиці на головну дорогу. Мали право повертати на право, остільки білий автомобіль, який рухався з гори, був на відстані, що дозволяв зробити їм маневр праворуч. Попереду білого автомобіля рухався велосипедист, який почав виляти, почула страшний звук, побачила велосипедиста на автомобілі,який його догнав. З ОСОБА_10 викликали швидку та поліцію. Була опитана слідчими та присутньою при замірах на місці ДТП;

- свідченнями свідка ОСОБА_9 про те, що точної дати не пам`ятає, але це було літом 2020 року. До нього зателефонували, що сталася в смт.Вільшана ДТП з участю ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_5 є його внуком і проживає біля нього. Посвідчення водія ОСОБА_5 не має. Автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 це його транспортний засіб. Приїхавши на місце ДТП, побачив, що ОСОБА_5 разом із своїм товаришем ОСОБА_22 сиділи в машині. ОСОБА_5 пояснив, що він їхав з гори, попереду їхав велосипедист, який показав рукою, що буде повертати вліво. ОСОБА_5 загальмував, але не встиг розминутися, в результаті чого сталося зіткнення. Бачив, що одне колесо автомобіля було на дорозі, а друге на узбіччі;

- свідченнями свідка ОСОБА_21 про те, що подія відбувалася влітку 2020 року. Вона стояла з дитячим візочком біля свого двору. Почула, як гальмує автомобіль. Повернула голову і побачила, що «ВАЗ 21063» збив людину. Сам момент зіткнення не бачила. Підбігла до людини, щоб перевірити, чи вона жива. Викликала швидку і залишилася на місці ДТП. Надала пояснення працівникам поліції, про що розписалася;

- свідченнями свідка ОСОБА_22 про те, що 05 липня 2020 року разом з товаришем ОСОБА_5 близько 12 години рухалися із с.Вербівка в смт.Вільшана, за кермом був ОСОБА_5 .. Спускалися з гори, попереду рухався велосипедист по правій стороні. Потім велосипедист показав руку, для здійснення повороту ліворуч. На повороті стояла машина «Нива». Велосипедист, напевне, злякався. ОСОБА_5 звернув трохи праворуч. Велосипедист також взяв праворуч. ОСОБА_5 не встиг загальмувати, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедистом. Водій автомобіля «Нива» під`їхав до них і зупинився.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів, покладається на сторону, що їх подає.

В судовому засіданні судом було ретельно досліджено докази, які мають значення для зясування змісту і спрямованості умислу винного, зокрема, враховано спосіб, мотив і мету, форму вини, поведінку винного, наявність причинного звязку між діями та наслідками. Статтею 94 КПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. На виконання вимог ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань, речей і документів), суд першої інстанції при розгляді справи безпосередньо дослідив докази у справі, і обгрунтовано стверджує, що за своїм змістом і доказовими ознаками, вони вказують безпосередньо на ознаки кримінального правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України.

Досліджені судом докази, відповідно до ст.84 КПК України, узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченого, вказують безпосередньо на ознаки кримінального правопорушення в діях обвинуваченого в обсязі, визначеному прокурором в межах змісту обвинувачення, за виключенням обставин про вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що і встановлено судом у процесі судового розгляду, і тому суд, кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та якщо вони спричинили смерть потерпілого.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозиція ч.2 ст.286 КК України цієї статті є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею слід звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації транспорту. При цьому, ознакою об`єктивної сторони указаного кримінального правопорушення, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які утворюють реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, передбачених у цьому законі, і перебувають з ними у причинному зв`язку. Суди при розгляді даної категорії справ повинні керуватися Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", де у пункті 7 зазначено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила Дорожнього Руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом. Під час судового слідства, у даному кримінальному провадженні, як пояснив сам обвинувачений ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , не встановлено обставин про створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом, яка б вплинула на дії обвинуваченого, остільки ДТП сталось на смузі руху автомобіля під його керуванням, в результаті не виконання ним вимог Правил Дорожнього Руху України, а саме п.п.2.3 (б), 12.3, 12.4 та об`їзду велосипедиста з правого боку і не вжиття заходів до зупинки автомобіля, так як автомобіль «Нива» під керуванням свідка ОСОБА_10 при появі на перехресті, здійснював рух у належній йому смузі руху і без перешкод назустріч, а велосипедист ОСОБА_8 рухався у смузі руху обвинуваченого.

Крім того, Верховний Суд України у рішенні від 05 листопада 2015 року при розгляді справи № 2-218кс 15 висловив правову позицію, що у випадку дорожньо-транспортної пригоди за участі декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали; дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв; хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію); тобто з`ясувати ступінь участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Такі процесуальні дії були проведені судом при судовому слідстві за матеріалами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної Декларації прав людини та ст.14 Міжнародного Пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст.22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» Рішення Європейського Суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Так, у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» 6 грудня 1988, п. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до ст.373 КПК України, вирок може бути обвинувальним або виправдувальним. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тож будь-які припущення, думки, догади, якими б вони привабливими не були і кому б вони не належали, при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути і значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь обвинуваченої особи. Така позиція також знаходить своє відображення і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Тому суд, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, прийшов до переконання, що вони обґрунтовують та доводять пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, а тому його необхідно притягнути до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України та призначити відповідне покарання.

Приймаючи рішення з постановлення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, суд вдався і до безпосередньої оцінки доказів захисту для належного обґрунтування прийнятого рішення та бере до уваги наступне.

Так, слід погодитися із зауваженнями захисника ОСОБА_6 , що при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено здійснення досудового розслідування слідчим органом вищого рівня, що не узгоджується із вимогами ч.5 ст.36 КПК України, проте прийняті процесуальні рішення, що відповідно: до витягу із ЄРДР від 06.08.2020 кримінальне провадження 0000260 зареєстроване 06.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; 06.07.2020 провадження досудового розслідування доручене слідчому СВ Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 ; 06.07.2020 року у кримінальному провадженні призначено групу прокурорів зі складу Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури; 03.08.2020 року в.о. керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_24 звернувся до СУ ГУНП із листом про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться у неналежний спосіб; 25.08.2020 року кримінальне провадження у невідомий спосіб перейшло до начальника ВРЗСТ СУ ГУНП ОСОБА_25 , який в свою чергу направив указане кримінальне провадження до начальника відділу прокуратури області із пропозицією доручити розслідування кримінального провадження СУ ГУНП в Черкаській області; 17.09.2020 року начальник відділу прокуратури області ОСОБА_26 кримінальне провадження з невідомих причин повернув до СУ ГУНП в Черкаській області, хоча досудове розслідування органу вищого рівня не доручалося; 23.09.2020 з невідомих причин досудове розслідування у кримінальному провадженні доручене слідчому ВРЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_27 , вказують на послідовність визначення органу, який здійснював досудове розслідування. Оцінюючи зміст письмових доказів у виді протоколу огляду місця події від 05 липня 2020 року із схемою місця ДТП та фото таблиця, висновок судово-медичного експерта від 09 липня 2020 року, постанова про визнання речовим доказом, постанова про призначення експертизи технічного стану автомобіля від 16 листопада 2020 року, висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи від 16 листопада 2020 року, слідчий експеримент із обвинуваченим, висновок судової комплексної транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 26 квітня 2021 року, висновок експерта від 28 травня 2021 року, з якими не погоджується в повному обсязі захист, суд вбачає їх такими, що узгоджуються між собою та доводять вину обвинуваченого, а такі зауваження захисника, як відображення на місці події предметів, що схожі на бензокосу та велосипед, не залучення до проведення огляду місця події спеціалістів, складення схеми іншою особою ніж протокол огляду місця ДТП, опис слідів гальмування на фото №№5,6,7,8, відсутність супровідного листа про направлення постанови слідчого для виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , проведення судово-медичної експертизи за медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_8 , встановлення остаточного діагнозу та причини смерті і не надання медичної допомоги, характерної при встановленні діагнозу від якого настала смерть, не встановлення при життєвості отриманих ушкоджень, а також можливість їх спричинення під час надання медичної допомоги при проведенні реанімаційних заходів, відсутність інших речових доказів у кримінальному провадженні, окрім автомобіля марки «ВАЗ 21063», поставлення запитання на вирішення експертів щодо справності транспортного засобу марки «ВАЗ 2106», а не «ВАЗ 21063», надання в розпорядження експерта при проведенні судової транспортно-трасологічної експертизи з наданням предмету у виді велосипеду, який не визнавався речовим доказом, не роз`ясненням обвинуваченому при проведенні слідчого експерименту прав, як обвинуваченого та право на свободу від самовикриттям і інші, зазначені в письмових зауваженнях захисника від 07 липня 2022 року та 08 липня 2022 року, ніяким чином не зменшують доведення та зменшення ступеня вини обвинуваченого ОСОБА_5 та мають бути додатково опрацьовані прокурором за результатами розгляду кримінального провадження з метою їх недопущення в подальшому органами досудового розлідування.

При цьому, суд критично оцінює і показання обвинуваченого в частині не надання кваліфікованої медичної допомоги лікарями потерпілому ОСОБА_8 та можливість настання негативних наслідків у виді смерті, через не надання правової оцінки діям водія ОСОБА_10 та вважає їх неспроможними, даними з метою зменшення обсягу відповідальності за вчинене, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки вони суперечать і спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, а також показаннями свідків, які є послідовними, погоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах провадження й дослідженим в судовому засіданні. Із поєднання та оцінки вказаних сторонами кримінального провадження обставин в їх сукупності висновується, що в ситуації, яка виникла на дорозі за участю автомобілів, побачивши небезпеку, ОСОБА_5 мав можливість уникнути зіткнення, про що повідомив у своїх показах, розраховуючи на відворотність зіткнення, проте цього не зробив, не переконався достатньо у безпечності швидкості руху, обрання способу маневру, які б узгоджувались із встановленими ПДР України.

Доводи захисника щодо часткової винуватості обвинуваченого, за його клопотаннями у ході судового розгляду, всі були перевірені, оцінені та вказують, що не можуть бути спростованими без врахування інших доказів, які вивчав і дослідив суд.

В судових дебатах прокурор ОСОБА_4 просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі та надати можливість виправитись без ізоляції від суспільства із застосуванням та встановленням однорічного іспитового строку, виконанням покладених судом обов"язків на підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, з вирішенням питання стягнення процесуальних витрат, долі речових доказів і скасувати накладений арешт. Захисник ОСОБА_6 звернув увагу суду що, у зв"язку з повним визнанням вини обвинуваченим, ступінь відповідальності має бути зменшеним, як для особи, яка позитивно характеризується, добровільно відшкодувала шкоду, сприяла розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив про повне визнання вини, бажання бути вільним у пересуванні, навчатися, працювати та відсутність намірів керувати транспортними засобами до часу проходження відповідного навчання. Представник потерпілої ОСОБА_7 не заперечила про їх позицію з потерпілою ОСОБА_11 щодо відсутності підстав для призначення суворої міри покарання обвинуваченому. Потерпіла ОСОБА_11 участі в судових дебатах не приймала, згідно до поданого письмового клопотання, зазначила про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та які спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує:

- приписи ст. 50 КК України щодо того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів як засудженими, так і іншими особами;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема: рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним.

Керуючись вище наведеним, суд вважає, що покарання ОСОБА_5 , слід призначити у межах установлених в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем, згідно ст. 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та які, обтяжують покарання.

Суд, бере до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_5 21 рік, є особою молодого віку, фізично здоровий, осудний, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, не звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра згідно довідки №01-03-06/862 від 25 травня 2021 року Комунального некомерційного підприємства "Городищенське медичне обєднання" Городищенської міської ради Чекаської області, згідно вимоги ДІАО Головного Управління Національної Поліції м.Київ № та вимоги УІАП ГУНП в Черкаській області № до кримінальної відповідальності притягується вперше, згідно характеристики виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради від 20 липня 2022 року, характеризується позитивно, добровільно відшкодував заподіяну шкоду у розмірі визначеному потерпілою стороною, сприяв у здійсненні лікування та організації поховання потерпілого, просив суворо не карати та надати можливість, перебуваючи на волі, довести намірами працевлаштуватися і навчатися своє перевиховання.

Згідно до ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику уповноваженого органу з питань пробації, яка підготовлена фахівцями Черкаського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області від 04 квітня 2022 року №34/1/613-22 стосовно ОСОБА_5 про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, можливість виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки до суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Рекомендовано проведення соціально-виховних заходів спрямованих на виправлення особи з метою: дотримання обвинуваченим вимог закону, правил поведінки у громаді, порядку і дисципліни; запобігання скоєння обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі інформації Територіального сервісного центру МВС №7144 від 31 березня 2022 року, ОСОБА_5 посвідчення водія не отримував.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є визнання вини, про що зроблено заяву особою в судових дебатах та при виступі з останнім словом.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку та покладенням обов`язків визначених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, без додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з відсутністю набуття такого відповідно до встановленого порядку, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні. Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обирався. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Накладений арешт, згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 13 липня 2020 року на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області), слід скасувати, у зв`язку із здійсненням судового розгляду кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні у виді автомобіля «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області) за адресою м. Городище вул. Миру, №77 Черкаського району Черкаської області, долю якого слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, повернути особі у якої він перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_9 ..

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні маються процесуальні витрати у зв`язку з проведенням: експертизи технічного стану автомобіля від 16 грудня 2020 року в сумі 2615 гривень 20 копійок; транспортно-трасологічної експертизи від 17 грудня 2020 року в сумі 2615 гривень 20 копійок; комплексної транспортно-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи від 26 травня 2021 року в сумі 4118 гривень 88 копійок; автотехнічної експертизи від 28 травня 2021 року в сумі 1372 гривень 96 копійок., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на рахунок Держави, у зв`язку із постановленням вироку суду.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Нагляд за засудженим ОСОБА_5 , як за особою звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснювати уповноваженому органу з питань пробації Звенигородському районному сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

На час вступу вироку суду в закону силу, запобіжні заходи ОСОБА_5 судом не обиралися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вільшана Городищенського району Черкаської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000260 за проведення експертиз технічного стану автомобіля від 16 грудня 2020 року в сумі 2615 гривень 20 копійок; транспортно-трасологічної експертизи від 17 грудня 2020 року в сумі 2615 гривень 20 копійок; комплексної транспортно-трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи від 26 травня 2021 року в сумі 4118 гривень 88 копійок; автотехнічної експертизи від 28 травня 2021 року в сумі 1372 гривень 96 копійок, а всього 10722 (десять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 24 коп. на користь Держави, отримувач коштів ГУК у м.Києві 22030106 , банк отримувача Казначейство України, (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Накладений арешт, згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 13 липня 2020 року на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 21063» державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (Сектор поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області) - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні у виді автомобіля «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні та розпорядженні у ОСОБА_9 , на підставі довіреності від 22 травня 2019 року, повернути за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, і надіслати для відому потерпілій.

Суддя ОСОБА_1