Справа № 171/1093/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Апостолове кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2021 року за №0000049 відносно ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 199, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

В С ТА Н О В И В:

У судове засідання не з*явилась свідок ОСОБА_6 у звязку з чим прокурором заявлено клопотання про здійснення приводу щодо свідків.

Обвинувачений та захисник не заперечували щодо даного клопотання.

Суд, вислухавши обвинуваченого, прокурора та захисника, приходить до виснвоку, що по справі слід оголосити перерву у звязку з неявкою свідків, а оскільки свідки не зявились у судове засідання без поважних причин, слід застосувати щодо свідків ОСОБА_6 привід у наступне судове засідання.

Крім того, на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обгрунтоване ти, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.

У судововму засіданні обвинуваченим надано клопотання про про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики відповідно до ст.177 КПК України в даному кримінальному провадженні відпали, він має постійне місце проживання разом з його співмешканкою ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 . Також він має хвороби: гіпертонія, серцеві захворювання. Крім того, тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини. Вважає, що застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Тому на підставі викладеного просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло з 22:00 години до 06:00 години та покласти на нього обов`язки: прибувати до суду на кожну вимогу, не відлучатися з села Михайлівка, тільки з дозволу суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просив відмовити, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник проти клопотання прокурора заперечував, просив зміни запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, а в задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити з наступних підстав.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 2 статті 331 КПК). Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).
Суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, ухвалами слідчого судді від 07.04.2020 року, 11.05.2021 року, та ухвалою суду від 02.06.2021 року, щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалою суду від 09.03.2022 року строк тримання обвинувачего ОСОБА_4 продовжено на 60 діб. Таке рішення мотивоване тим, що: наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення; існують ризики переховування від органів досудового розслідування, суду; ризик незаконного впливу на свідків; жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим судом.
На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 завершується 09.05.2022 року, однак судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.

Суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який з метою уникнути покарання може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме п.1, 3 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 зможе вчинити тиск на свідків, які ще не допитані.

Суд, приходить до висновку, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, його сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що слід продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Суд не може задовольнити клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки доводи ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв кримінальне правопорушення на даній стадії судового розгляду не досліджуються.
На даний час ризики визначені ухвалою суду продовжують існувати, вони не зменшились, розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, і інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти визначеним ризикам, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу слід задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 199, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

По справі оголосити перерву до 14-00 години 04.05.2022 року.

Піддати приводу до вказаного часу свідків: ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 24.06.2022 року.

Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома та направити до Криворізької УВП №3 для виконання.

Копію ухвали направити до Відділення поліції № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання в частині приводу свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1