Справа № 489/3461/19
Провадження № 1-кп/489/344/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

13 липня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001844 від 23.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 187 ч. 2, 152 ч. 1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

встановив:

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 16.07.2022, на 60 днів, оскільки на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, обвинувачується у повторному вчиненні корисливого злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому прокурор підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб.

Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора, вважаючи його безпідставним та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений протягом тривалого часу тримається під вартою й на даний час відсутні підстави для вказаного запобіжного заходу.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, яке є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, його особу, а саме: не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень є свідченням його обґрунтованої підозри.

Суд вважає, що на даний час продовжує існувати ризик ухилення обвинуваченого від суду через тяжкість покарання, що йому загрожує, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходів, а також міцних соціальних зв`язків.

Також суд враховує, що обвинувачений має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності та обвинувачується у повторному вчиненні умисного корисливого злочину проти власності в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Вказані обставини свідчать про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що на даний час не відпали підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, яким неможливо запобігти шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Крім того, не може бути підставою для зміни запобіжного заходу сам факт перебування обвинуваченого в Миколаївському слідчому ізоляторі протягом тривалого часу, оскільки, як зазначено вище, на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, та на даний час судом здійснюється новий судовий розгляд вказаного кримінального провадження, задля належного здійснення якого необхідно вжити необхідних та достатніх заходів щодо унеможливлення переховування обвинуваченого від суду та явки його в судові засідання, що в даному випадку можливо забезпечити шляхом застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 10.09.2022 включно.

Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1