Справа № 344/6260/22
Провадження № 11-сс/4808/180/22
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Посилається на те, що слідчим суддею не враховано відомості про особу підозрюваного в повному обсязі, зокрема, що він має постійне місце проживання, постійне місце роботи, позитивно характеризується, раніше несудимий, не вчинив жодних дій, які б свідчили про можливе ухилення від органу досудового розслідування та суду, щодо нього немає підозри у скоєнні будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Відносно ризику переховуватися від досудового та судового слідства зазначає, що підозрюваний з моменту вчинення ДТП не мав такого на меті, адже мав можливість виїхати за межі Івано-Франківської області, однак цього не зробив. Пояснює, що ОСОБА_7 залишив місце ДТП і не надав першу допомогу потерпілій у зв`язку з тим, що не побачив та не відчув, що скоїв наїзд на пішохода керованим ним транспортним засобом. Вказує, що він активно співпрацює з органом досудового розслідування. Зауважує, що в Україні введено воєнний стан, ОСОБА_7 виїхати за кордон просто не зможе, а покинути територію Івано-Франківської області немає інтересів, так як на всій території України немає жодного безпечного місця, а будь-яка особа чоловічої статі, яка прибула в інший регіон зобов`язана з`явитися у територіальні центри комплектування та соціальної підтримки області для взяття на військовий облік. Коли цього не буде виконано, місцеві мешканці зроблять це самостійно. Вказує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, адже перебуває на посаді директора ДП «Надвірнянське лісове господарство», є депутатом Яремчанської міської ради, має міцну сім`ю, а саме дружину та двох дітей - ОСОБА_9 , 2008 року народження, та ОСОБА_10 , 2014 року народження, а також батьків похилого віку, братів і сестер.

Заперечує ризик впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні. Пояснює, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ніяких претензій матеріального чи морального характеру не мають, як і зазначено в ухвалі. З часу ДТП, 20 січня 2022 року, пройшло більше п`яти місяців, досудове розслідування перебуває на стадії завершення, тому малоймовірним є те, що будуть відшукані чи встановлені свідки, очевидці. У проваджені проведені всі експертизи, окрім комісійної судово-медичної, висновок якої слідчий очікує. Спеціаліста у провадженні немає.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема через займану посаду, вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_7 міг застосовувати свої зв`язки ще до затримання та під час досудового слідства, однак цього не зробив та такого наміру немає. Більш того, як може працівник лісгоспу впливати та будь-які структури.

Вважає, що висновки слідчого судді про те, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистої поруки у підозрюваного менше обмеження прав і обов`язків, не відповідає дійсності, оскільки в такому випадку він ще й має обов`язки перед своїми поручителями.

Відносно відмови у визначенні застави, наголошує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є злочином, вчиненим з необережності. ОСОБА_7 не мав умислу заподіяти тілесні ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_13 , від яких остання пізніше померла.

На його думку, оскаржена ухвала є необґрунтованою і позбавляє підозрюваного ОСОБА_14 повноцінного життя.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2022 року клопотання задоволено, продовжено дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 до 21 червня 2022 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що судовому засіданні підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, яка, зокрема, підтверджується долученими до клопотання доказами. Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені слідчим суддею при продовженні вказаного запобіжного заходу. Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_15 , який є директором ДП «Надвірнянське лісове господарство», депутатом Яремчанської міської ради, одружений з ОСОБА_16 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_17 , 2008 року народження, та ОСОБА_10 , 2014 року народження. Керувався тим, що існують ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя взяв до уваги те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема: провести комісійну судово-медичну експертизу, визначити правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, скласти обвинувальний акт. Відносно інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистої поруки, особистого зобов`язання, домашнього арешту, застави, зазначив, що в даному конкретному випадку вони не спроможні забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики, вони не гарантуватимуть виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, думку потерпілих, у яких відсутні претензії до підозрюваного, та беручи до уваги відсутність підстав, які б свідчили про зміну чи скасування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки саме такий запобіжний захід як тримання під вартою буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що спричинили загибель малолітньої дитини, вважав, що розмір застави необхідно не визначати.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді, обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою;

- прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 від 31 травня 2022 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні № 0000005ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 21 січня 2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 2 ст. 135 КК України (а.с. 30-35).

Як встановлено органом досудового розслідування, 20 січня 2022 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Renault модель Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною дороги із сполученням «Мукачево-Львів» по вул. Грушевського, що у с. Лоєва, Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку до м. Мукачево, правою передньою частиною автомобіля вчинив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_13 , 2012 року народження, яка рухалася узбіччям у протилежному напряму до руху автомобіля. Внаслідок ДТП ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді внутрішньої кровотечі, тупої травми живота та печінки, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та обличчя, політравми. В подальшому ОСОБА_7 усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_13 , на яку він вчинив наїзд перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство та внаслідок іншого безпорадного стану, маючи змогу надати допомогу покинув місце ДТП. Потерпіла ОСОБА_13 внаслідок отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 померла у приміщенні Надвірнянської ЦРЛ.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, такі згідно з ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.
На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя, правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 2 ст. 135 КК України, що підтверджується наведеними прокурором даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, зокрема, протоколом огляду від 20-21 січня 2022 року (а.п. 12-17), протоколом огляду місця події від 20 січня 2022 року (а.п. 18-23), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 21 січня 2022 року (а.п. 36-38), лікарським свідоцтвом про смерть № 09 ОСОБА_13 від 21 січня 2022 року (а.п. 47-48), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 27 січня 2022 року (а.п. 49-52), висновком експерта № 51 (а.п. 54-59), висновком експерта за результатами інженерно-транспортної експертизи № 509/22-28 від 28 лютого 2022 року (а.п. 61-62), висновком експерта № СЕ-19/109-2/820-ТР від 04 березня 2022 року (а.п. 64-65), протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23 березня 2022 року (а.п. 72-75) та іншими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , можуть викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, який є директором ДП «Надвірнянське лісове господарство», депутатом Яремчанської міської ради (а.п. 115), одружений з ОСОБА_16 (а.п. 114), має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_17 , 2008 року народження (а.п. 113), та ОСОБА_10 , 2014 року народження (а.п. 112), має постійне місце проживання.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора, думки потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вказали, що ніяких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 не мають, просять не тримати його під вартою.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_7 перешкоджали вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку. Як зазначає слідчий, у кримінальному провадженні необхідно завершити проведення і отримати висновок комісійної судово-медичної експертизи, з врахуванням отриманих доказів визначити правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виконати вимоги ст. 290 КПК України із підозрюваним та його захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не спростовано мотивів слідчого судді про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не спростовано встановлених слідчим суддею підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно не визначив заставу у відповідному розмірі при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, та враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, який спричинив загибель малолітньої особи.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Мотринця Івана Михайловича, що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000005 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4