Справа № 161/6269/21 Провадження №11-кп/802/500/22 Головуючий у 1 інстанції:Сівчук А. Є.
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Денісова В.П.,

суддів Гапончука В.В., Борсука П.П.,

з участю секретаря Кіт А.Д.,

прокурора Грицюка Р.П.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Ханзерук В.А.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Мисковця О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника Ханзерук В.А. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Муравище Ківерцівського району Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працює, в порядку ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосований до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишений до набрання вироком законної сили із покладенням на нього передбаченого ст.194 КПК України обов`язку: заборонити виїжджати за межі Волинської області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 визначено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Зарахований ОСОБА_1 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 16.02.2021 по 18.02.2021 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та матеріальної шкоди по втраті заробітку задоволений частково.

Стягнуті із ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальна шкода в розмірі 28333,94 (двадцять вісім тисяч триста тридцять три) гривні 94 коп. та моральна шкода в розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень.

Накладений арешт на вилучене 16.02.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: сліди рук з скляних стаканів та пустої пляшки, які було поміщено до спеціального пакету №EXPT0214041, недопалок від цигарки, який було поміщено до паперового пакету, речовину бурого кольору разом з об`єктом носієм, яка була поміщена до паперового конверту, предмет ззовні схожий на зуб з слідами бурого кольору, який було підписано понятими та слідчим, частина рушниці, яка була поміщена до спеціального пакету №SUD 1111682, мобільний телефон марки «самсунг» з ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який було поміщено до спеціального пакету № SUD 1111373, предмет ззовні схожий на зброю марки «ИЖ-58», яка була поміщена до пакету з пломбою, мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_3 , який було поміщено до спеціального пакету № SUD 1111680, гільзу калібру 16, капсуль якої пробитий, яка була поміщена спеціального пакету № USD 1111679, дозвіл на зброю №100, виданий на ім`я ОСОБА_1 , який було поміщено до спеціального пакету №SUD 1111522, штани чорного та зеленого кольору, які були поміщені до паперової коробки, а також на майно, що було вилучене в ході проведення огляду місця події в приміщенні ЛМКЛ за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Відродження, 13, а саме на: чоловічі штани типу джинси, синього кольору із механічними пошкодженнями та слідами РБК, які поміщено до картонної коробки, скасований.

Вироком вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду, 16.02.2021 близько 16 год 30 хв ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання у АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку власних дій, під час раптово виниклих неприязних відносин на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв, умисно здійснив один постріл з мисливської рушниці «ИЖ-58», заводський номер « НОМЕР_4 », в ділянку ніг ОСОБА_2 , внаслідок чого, згідно з висновком експерта № 183 від 23.03.2021, спричинив останньому вогнепальне поранення лівої гомілки з відкритим уламковим переломом обох кісток гомілки зі зміщенням, дефектом кістки та м`яких тканин /рана округлої форми з нерівними краями діаметром 5.0 см. знаходиться на передній поверхні гомілки в нижній частині/, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та вогнепальне поранення правої гомілки, з пошкодженням литкового м`язу /рана неправильної форми з нерівними краями знаходиться на задній поверхні правої гомілки/, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби.

У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує рішення суду з мотивів незаконності та необґрунтованості. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що ОСОБА_1 щиро розкаявся, намагався відшкодувати потерпілому завдану злочином шкоду, але останній відмовився. Враховуючи пом`якшуючі і обтяжуючі обставини, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має сім`ю, визнав вину, щиро розкаявся, намагався відшкодувати потерпілій стороні завдану шкоду, а також провокативні дії потерпілого, просить вирок місцевого суду змінити та застосувати до її підзахисного інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі і просили змінити вирок суду, застосувавши до ОСОБА_1 ст.75 КК України, міркування прокурора, потерпілого та його представника, які подану апеляцію заперечили та просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме: у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційних скаргах не заперечується.

Діям ОСОБА_1 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Згідно норм ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 , судом не встановлені.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_1 , суд відніс вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 щиро не розкаявся у вчиненому, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, при цьому зберігав заряджену вогнепальну зброю не у спеціальному сейфі.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив в суді апеляційної інстанції, що обвинувачений з ним не примірився, завданої йому шкоди з часу спричинення тілесних ушкоджень 16.02.2021 на даний час не відшкодував. У зв`язку із спричиненням йому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень змушений пересуватись на милицях.

Місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому взяв до уваги і позицію потерпілого, який наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

На думку апеляційного суду, враховуючи відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дані про особу винного, який вчинив умисний тяжкий злочин, зберігаючи заряджену вогнепальну зброю не у спеціальному сейфі, вину свою визнав частково, завданої шкоди потерпілому не відшкодував, думку потерпілого, який наполягає на суворій мірі покарання, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для призначення ОСОБА_1 більш м`якого покарання або застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням за вищенаведених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не стріляв у ноги потерпілому, а вистрілив у підлогу, є необгрунтованими та спростовуються доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, такі твердження спростовуються висновком експерта №183 від 23.03.2021 та протоколом огляду місця події від 16.02.2021, в ході якого пошкоджень підлоги у кімнаті, де відбулось поранення ОСОБА_2 , не виявлено.

Протокол огляду місця події від 16.02.2021 проведений з дотриманням положень ст.237 КПК України, а тому обґрунтовано взятий судом першої інстанції як належний і допустимий доказ. Підстав для визнання даного доказу недопустимим, апеляційний суд не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника Ханзерук В.А. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді