Провадження № 1-кп/127/728/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2022 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2022 р. за № 0000237, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 16.08.2022 приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ідучи повз дитячий майданчик по АДРЕСА_2 , помітив неповнолітніх осіб, в одного з яких, а саме в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у правому вусі знаходилась сережка. В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Так, ОСОБА_3 , розуміючи, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, реалізуючи кримінально протиправний умисел, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, в присутності сторонніх осіб, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи значну фізичну перевагу над потерпілим, з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, висловлювався нецензурною лайкою в адресу неповнолітнього ОСОБА_6 та, використовуючи нікчемний привід, наніс йому один удар правою рукою в ліве вухо та один удар в ділянку шиї, заподіявши йому тілесні ушкодження. Внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 669 від 18.08.2022 у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у виді садна в проекції соскоподібного відростка зліва, в проекції кута нижньої щелепи зліва, що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального проступку визнав та показав, що дійсно вчинив даний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. 16.08.2022 приблизно о 18 год. 00 хв. він йшов по вул. Київській, 132 в м. Вінниці та помітив неповнолітніх осіб, в одного з яких, а саме в потерпілого, у вусі була сережка. Він запитав потерпілого, навіщо йому сережка, той відповів, що це його не стосується. Під час словесної перепалки вдарив потерпілого двічі рукою в ліве вухо та в ділянку шиї. Перебував у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро розкаюється, зрозумів свою помилку, просить вибачення у потерпілого та просить суд його суворо не карати.
У судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_7 пояснив, що даний проступок було вчинено обвинуваченим за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Вибачення обвинуваченого приймає та просить його суворо не карати.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального проступку, допитавши потерпілого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого та потерпілого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який, відповідно до ст. 89 КК України, не судимий, неодружений, непрацюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За місцем проживання обвинувачений характеризується формально задовільно, так як в характеристиці з місця проживання зазначено, що скарг на обвинуваченого не надходило.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить вибачення за вчинене.
Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд зазначає, що згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Центр терапії залежностей "Соціотерапія" Вінницької обласної ради" № 1787 від 16.08.2022, ОСОБА_3 16.08.2022 року о 20 год. 05 хв. відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Разом з тим, обвинувачений в судовому засіданні показав, що під час вчинення кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що нормами кримінального процесуального законодавства не встановлено необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. ст. 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань обвинуваченого, з огляду на що, довідка Комунального некомерційного підприємства "Центр терапії залежностей "Соціотерапія" Вінницької обласної ради" № 1787 від 16.08.2022, згідно якої ОСОБА_3 16.08.2022 року о 20 год. 05 хв. відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не є процесуальною перешкодою для визнання як обставини, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.
При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який, відповідно до ст. 89 КК України, не судимий, неодружений, непрацюючий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Суд вважає, що вище викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.
Отже, враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України, та із звільненням обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67, 296 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя