ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000133 від 11.04.2022 року за апеляційною скаргою прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с Мигове Вижницького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, тимчасово непрацевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Петраші Путильського району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово непрацевлаштованого, неодруженого, раніше судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробування, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням на нього відповідних обов`язків.
_______________________________________________________________________
ЄУНСС: 713/926/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Номер провадження 11-кп/822/340/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням на нього відповідних обов`язків.
Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 2917, 54 грн.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_6 та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, згідно ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вчинили однакові дії, що складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло.
Однак, призначаючи покарання обвинуваченим за вказане кримінальне правопорушення, суд першої інстанції необґрунтовано призначив їм різну міру покарання, а саме ОСОБА_6 5 років позбавлення волі, а ОСОБА_9 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вказаних вимог не у повній мірі.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції навів у вироку дані про ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та посередньо характеризується по місцю проживання.
При цьому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі та звільнення від його відбування на підставі ст 75,76 КК України, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину.
Колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував при призначенні покарання ОСОБА_9 положення ст.69 КК України, однак призначив надто суворе покарання.
Наявні обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 добровільно видав речі, відсутність обтяжуючих обставин, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, врахувавши характеристику особи, визнання вини, готовність відшкодувати іншу шкоду потерпілому у разі необхідності в повному обсязі та понести покарання свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та можливість призначити більш м`яке покарання від призначеного судом першої інстанції.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про звільнення ОСОБА_9 від реального відбування покарання та застосування положень ст.75, 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.
Колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд змінює вирок районного суду у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407,408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_9 .
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 6 ( шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок районного суду відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.10.2022 року
(дата засвідчення копії)