ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/1678/22
Провадження № 1-кп/210/425/22

"15" вересня 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони кримінального провадження, які приймають участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 травня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000540 відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Новомосковськ Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 16.04.2003 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
-20.05.2008 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;
-17.12.2008 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, згідно ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк на 1 рік 1 місяць до вироку Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2008;
-09.08.2012 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, згідно ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк на 6 місяців до вироку Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 17.12.2008;
-03.10.2012 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 до відбування покарання строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-11.04.2017 вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, ухвало Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 вирок Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 в частині покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна залишено без змін;
-29.01.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення на строк 1 рік, згідно ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 до відбування покарання строком на 7 років з конфіскацією майна. 23.11.2021 звільнений по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України,
та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи неодноразово судимим, останній раз 29.01.2018 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення на строк 1 рік, згідно ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 до відбування покарання строком на 7 років з конфіскацією майна, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президентом України підписано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, на підставі чого з 05:30 години 24 лютого 2022 року у Україні запроваджено воєнний стан, у період якого 16.04.2022 близько 14:00 години ОСОБА_4 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , де під час телефонної розмови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 побачив належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi» Redmi 7A, чорного кольору, та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.
Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_7 , а також відсутністю інших свідків та очевидців, діючи повторно, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi» Redmi 7A, чорного кольору, s/n НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , 2/32 GB, який на момент викрадення знаходився в лівій кишені куртки останньої.
В подальшому, ОСОБА_4 , разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, у зв`язку з чим своїми діями, завдав ОСОБА_7 майнової шкоди сума якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1080 від 10.05.2022 становить 1541,25 грн.
Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується
ОСОБА_4 обвинувачується за частиною ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану».
Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.
10.06.2022 року у кримінальному провадженні №0000540 від 05.05.2022 року укладено угоду про визнання винуватості між Прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000540 від 05.05.2022 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , отримавши від потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , письмову згоду, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.
Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною четвертою статті 185 КК України України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення.
Також, сторони узгодили, що відповідно до ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.
Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.
В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.
Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.
ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.
ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду.
Потерпіла укладення угоди підтримала, вказала про її добровільність, про що свідчать її заява. Просили затвердити угоду за її відсутності.
Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.
Судом додатково досліджено: постанову про визнання речовим доказам та передачу їх на зберігання від 08.06.2022 (кепка чорного кольору марки «Adidas») та характеризуючий матеріал відносно обвинуваченого.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.
Потерпіла надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за частиною 4 статті 185 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.
Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція частини четвертої статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі до восьми років.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.
Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.
Виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.
Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 , який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину, зобов"язався відшкодувати завдану шкоду, просив суворо не карати, оскільки працевлаштувався та нарзі планує створити сім"ю, вести нормальний спосіб життя, очікує на народження дитини.
На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим за частиною 4 статті 185 КК України за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану».
Щодо покарання.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.
За вчинення кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України сторони домовились про покарання в межах встановленої санкцією статті у вигляді позбавлення волі строком в 5 (п`ять ) років позбавлення волі.
Також, сторони узгодили, що відповідно до ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.
Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Крім того, обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання вини.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання рецидив злочинів.
Суд не вбачає підстав для визнання обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в умовах воєнного стану, виходячи з наступного.
Суд звертає увагу на те, що ст. 67 КК України містить перелік різних за характером обставин, що обтяжують покарання. Одні з них становлять певні фактичні обставини, які безпосередньо та нерозривно пов`язані з відповідним діянням (наприклад, "вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів" (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України) тощо). Інші або являють собою оціночні поняття, у світлі яких необхідно оцінювати фактичні обставини злочину (наприклад, "тяжкі наслідки, завдані злочином" (п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України) та інші), або пов`язані з особою потерпілого (див, наприклад, пункти 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України) чи іншими обставини, що обумовлені не діянням як таким, а іншими фактами (скажімо, попередньою судимістю, що указує на існування повторності чи рецидиву злочинів - п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України) тощо.
Відповідно до рекомендацій, викладених в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують або обтяжують покарання, "має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку".
Частиною 4 статті 67 КК України закріплена імперативна норма, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Оскільки вчинення крадіжки в умовах воєнного стану є кваліфікуючою ознакою злочину, що інкриміновано обвитнуваченому, підстав для визнання обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину в умовах воєнного стану не вбачається.
Судом встановлено, що обвинувачений вину визнав повністю та беззаперечно, щиро розкаявся, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога - з лютого 2022 року з приводу: психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, не має на утриманні малолітніх дітей.
Суд погоджується з узгодженою мірою покарання, яке є ближчим до мінімальних меж санкції частини 4 статті 185 КК України.
Крім того, остаточне покарання визначено з урахуванням статті 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.
Незважаючи на те, що обвинувачений має не зняті судимості, однак виявив бажання виправитись, бажає відшкодувати завданий збиток, вжив заходів для працевлаштування, налогоджує соціальні зв"язки, щиро розкаявся, умови домашнього арешту не порушував, у потерпілої відсутні претензіїї, суд вважає, що ОСОБА_4 заслуговує на шанс виправитись, та відбувати покарання без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.
Мотиви ухвалення інших рішень
Витрати, пов`язані із проведенням експертиз відсутні.
Цивільний позов відсутній.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого - домашній арешт сплинув, клопотань про його продовження не надходило.
Клопотань про застосування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу також не надходило.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.06.2022 року у кримінальному провадженні №0000540 від 05.05.2022 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000540 від 05.05.2022 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , узгоджену міру покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років з іспитовим терміном в 2 (два) роки.
Відповідно до п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід не обирався.
Речовий доказ:
- кепка чорного кольору марки «Adidas», запаковану в сейф-пакет Експертної служби МВС України №SUD2081539 повернути власнику;
Матеріали кримінального провадження №0000540 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/1678/22, провадження №1-кп/210/425/22.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Вирок складено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1