Справа № 301/48/22
Провадження № 1-кп/309/47/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на 60 днів посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу: відсутність постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, обвинувачений може переховуватись від суду, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків і які продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечив клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , аргументуючи непричетність його до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування свідчить про їх невідповідність вимогам КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті слідчий та прокурор вказує на ту обставину, що нібито обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, не підтверджується фактичними обставинами. З обвинувального акту вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення не дотримано. Обставини, які, відповідно частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час і місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням належним чином не викладено. Слідчим проведено опис подій, які він вважає за необхідне викласти за результатами розслідування і не наведено точного, чіткого формулювання звинувачення із зазначенням встановленої об`єктивної сторони, способу вчинення злочину як ОСОБА_6 , так і іншою особою, матеріали якої виділені в окреме провадження, не розділено їх ролі, в обвинувальному акті описані загальні дані про вчинення дій, які ОСОБА_6 вчиняв, на думку сторони обвинувачення, на заволодіння майном без конкретизації обставин вчинення кримінального правопорушення. Важливим є саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так як правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для деталізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 фактичні дані у своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акту, не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, не зазначено процесуальні рішення та їх реквізити, які прийняті. У постанові про призначення групи прокурорів, яку було винесено керівником Хустської окружної прокуратури, відсутній підпис керівника прокуратури, що свідчить про те, до у відповідності до статті 37 КПК України не було визначено процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши, що наведені захисником обставини мають бути встановлені пд. час судового розгляду. Просив продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, постійного місця роботи немає, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, може переховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що у відповідності ст. 177 КПК України є ризиками.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності.

Представник потерпілих ОСОБА_8 просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишила на розсуд суду.

Вивчивши клопотання прокурора, захисника ОСОБА_7 , заслухавши доводи прокурора, представниці потерпілих, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів враховує те, що рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи буде обґрунтованим не лише якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини та рішень Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначено, що основна мета статті 5 Конвенції про захист прав людини полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Вирішуючи клопотання прокурора, захисника щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд враховує ту обставину, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ. Наявність ризику втечі обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжуєть існувати: обвинувачений може переховуватись від суду, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків.Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , що свідчить про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Розглянувши обвинувальний акт, дослідивши його та заслухавши думку учасників судового розгляду, суд проходить до наступних висновків.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

Частину другу статті 291 доповнено пунктом 7-1 згідно із Законом № 314-VII від 23.05.2013\

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко визначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Фактичний аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України свідчить про те, що у ньому незрозуміло викладено суть обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення встановленого за результатами досудового розслідування кримінального провадження, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинні бути викладені з обов`язковим урахуванням наведених вимог ст. ст. 91, 374 КПК України. При цьому фактичні обставини та формулювання обвинувачення мають бути викладені окремо і не повинні суперечити один одному чого не дотримано, не розподілено ролей між співучасниками кримінального правопорушення.

Колегія суддів констатує, що обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним.

Розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином сформульованого обвинувачення та належно викладених фактичних обставин злочину, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист та позбавляє суд можливості прийняти законне рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

За наведених обставин, суд констатує, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути прокурору із наведених вище обставин.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.110, 177, 183, 199, 291, 293, 314, 315, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи із 19 вересня 2022 року до 17 листопада 2022 року включно у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору задоволити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000039 внесеному до ЄРДР від 05.02.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України повернути прокурору, який склав обвинувальний акт начальнику Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_11 , як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала вступає в закону силу негайно.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Ухвала вступає в законну силу після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Закарпатським апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3