У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.10.2022 Справа №607/14071/22

Провадження №1-кс/607/4471/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вантажний автомобіль марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 та надання дозволу на зберігання вказаного транспортного засобу на території «Домобудівного комбінату» за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 13.

Подане клопотання мотивоване тим, що 29.09.2022 р. близько 22.00 год. поблизу готелю «Глобус» по вул. Будного в м. Тернопіль відбулось зіткнення автобуса марки Neoplan N116, р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вантажного автомобіля DAF, р.н. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 06.10.2022 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

10.10.2022 р. було проведено огляд транспортного засобу у кримінальному провадженні №0000090 вантажного автомобіля марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщений на території «Домобудівного комбінату» за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 13.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 юридичним власником вантажного автомобіля марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , а користувачем даного транспортного засобу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що вантажний автомобіль марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , відповідає критеріям передбаченим ст.98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речового доказу, який необхідний для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, а також з огляду на те, що незастосування арешту даного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення або знищення слідової інформації на ньому, прокурор просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Крім того в судове засідання не з`явився володілець майна ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У клопотанні прокурора наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами: витягом з ЄРДР №0000090 від 06.10.2022 року, протоколом огляду від 10.10.2022 р., іншими долученими до клопотання матеріалами.

З долученої до клопотання копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що власником транспортного засобу марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 . Крім того встановлено, що користувачем вказаного транспортного засобу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 .

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 10 жовтня 2022 року вантажний автомобіль марки марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000090 від 06.10.2022 р. та визначено місце його зберігання.

Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних прийшов до висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Водночас відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч.2 ст.170 КПК України. Правилами ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони місять ознаки, зазначені у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Враховуючи, що зазначений транспортний засіб належить до категорії майна, що має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, на нього слід накласти арешт.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

З урахуванням цих обставин, слідчий суддя доходить висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів та пропорційним втручанням у право власності особи та не матиме надмірних наслідків для неї, тому клопотання про арешт майна слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на вилучене майно відповідає співвідношенню критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності та завдань кримінального провадження, з огляду на те, що таке майно може бути використане як доказ для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вантажний автомобіль марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 .

Разом з тим, вимога про надання дозволу на зберігання арештованого транспортного засобу на території «Домобудівного комбінату» за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 13, до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000090 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на вантажний автомобіль марки DAF 95 XF 430, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1