ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/279/21 Номер провадження 11-кп/814/2232/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000368 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Терешки Полтавського району Полтавської області, громадянину України, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченому за ч.3, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29.10.2022 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він в період з серпня 2019 року по 03.09.2020 вчинив злочини, передбачені ч.3, ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілим, поєднане із проникненням у житло; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене в особливо великих розмірах; носіння, придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; незаконне придбання, перевезення, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, без мети збуту.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, тяжкістю покарання та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тому вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних засобів не зможе запобігти ризикам.

На ухвалу суду захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги обґрунтував тим, що прокурор не наводить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б могли бути підставами для тримання ОСОБА_8 під вартою та у клопотанні не вказує обставини на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків.

Звернув увагу, що до обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, він два місяці перебував на волі та не вчиняв жодних дій, які б перешкоджали кримінальному провадженню.

Також зазначив, що сама по собі тяжкість можливого покарання не може бути підставою для тримання під вартою. При цьому вважає, що по одному із епізодів дії ОСОБА_8 кваліфіковані не правильно.

Не враховано дані щодо обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та роботи, молодий вік, бездоганну поведінку, наявність сім`ї та двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, позитивну характеристику.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000368 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3, ч.5 ст. 185 ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України. В судовому засіданні 31 серпня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.10.2022 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на обґрунтованість підозри та те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_8 , зокрема особливо тяжкого, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати. При цьому, суд обґрунтовано послався на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави з огляду на таке.

Відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Приписами ч.4 цієї статті передбачено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали, суд не встановив визначених законом підстав не визначати розмір застави, проте не визначив її розмір, хоча зобов`язаний був це зробити у даному випадку.

Відсутні обґрунтування про необхідність не визначати розмір застави і в клопотанні прокурора.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити розмір застави, як того вимагають приписи ст.183, ч.5 ст.182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу.

При цьому, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та суму завданих злочинами збитків, застава у зазначених ч.5 ст. 182 КПК України межах не здатна достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Тому, визначаючи розмір застави, колегія суддів дійшла висновку, що саме застава у вигляді 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу ОСОБА_8 для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених законом.

Отже, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29.10.2022.

Визначити ОСОБА_8 заставу у вигляді 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 984 800 гривень у національній грошовій одиниці.

У разі внесення застави вважати обраним ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави та покласти на нього на строк дії ухвали такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (UA0086573 в ДКС України м. Київ, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4