Провадження № 11-кп/4823/256/22
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0005504 від 09.10.2020, за апеляційними скаргами прокурора Чернігівської окружної ОСОБА_11 та представника-адвоката ОСОБА_12 , в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, із повною вищою освітою, який працює молодшим приймальником товарів в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», раніше не судимого, зареєстрованого та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_10 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням на нього обов`язків, на підставі ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишено без розгляду за клопотанням потерпілої.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 3089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 16 коп. витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений на автомобіль марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.10.2020 - скасовано.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 09.10.2020, близько 02 год. 01 хв., автомобіль марки «RENAULT» модель «MEGANE SCENIC» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , рухався у м. Чернігові по вулиці Рокосовського, на ділянці дороги з одностороннім рухом та має три смуги для руху в одному напрямку, зі сторони вулиці 1-го Травня в напрямку вулиці Доценка.

Рухаючись у вказаному напрямку, по крайній лівій смузі проїзної частини дороги, поряд з будинком № 42-А по вулиці Рокосовського у

м. Чернігові, водій ОСОБА_10 , перевищуючи дозволену у населених пунктах швидкість руху транспортних засобів, а також таку, що дозволяє в темну пору доби зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, порушуючи вимогу, яка зобов`язує водіїв триматися правого краю проїзної частини, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинив транспортний засіб, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_13 , який переходив по нерегульованому пішохідному переходу проїзну частину вулиці Рокосовського, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , у зв`язку з чим здійснив наїзд на ОСОБА_13 .

У результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, синців, саден, ран голови, крововиливів у шкірно-м`язевий лоскут голови, лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа, переломів кісток носа, субдурального та субарахноідальних крововиливів, осередків забоїв мозку, закритої травми грудної клітини, крововиливів в тканини середостіння, забоїв легень, перелому ребра, перелому лівої малогомілкової кістки, синців, саден верхніх та нижніх кінцівок тулуба, які є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, та згідно висновків судово-медичної експертизи № 940 від 14.12.2020, комплексної судово-медичної інженерно-транспортної експертизи № 28 від 17.02.2021 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останнього.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б), 11.2, 11.5, 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 , звертаючись з апеляційною скаргою в її інтересах, просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2022 року відносно ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання, та призначити останньому за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стверджуючи про занадто м`яке покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та обставинам скоєння кримінального правопорушення, автор скарги переконаний, що суд в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття, наявність міцних соціальних зв`язків, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, при цьому навіть зазначив пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, хоча обвинувачений на початку слідства свою вину не визнавав, а зробив це лише після проведення всіх експертиз, що на переконання адвоката, вказує про залишення судом поза увагою принципу індивідуалізації та справедливості покарання.

Окрім цього, вказує апелянт, незважаючи на відсутність прямого умислу інкримінованого обвинуваченому злочину, захисник з впевненістю зазначає, що обвинувачений свідомо порушив величезний перелік правил дорожнього руху, і що найголовніше, перевищив швидкість настільки, що на випадок ДТП не залишив жодного шансу на життя постраждалим. І всі ці свідомі порушення привели до загибелі молодої людини. При цьому звертає увагу на практику Верховного суду в конкретних справах.

Підкреслює, що хоча потерпіла в судових дебатах і послалася на розсуд суду, проте під час допиту зазначила, що справедливим, на її думку, покаранням обвинуваченому, буде покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Оскаржуючи вирок суду першої інстанції прокурор Чернігівської окружної прокуратури не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 , вважає, що вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2022 року підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок просить залишити без змін.

Так, апелянт підкреслює, що призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки. Ставлення обвинуваченого до вчиненого, та його особу його вік, освіту, його сімейний та матеріальний стан, що він працює, стан його здоров`я, відповідно до наявних даних, зміст досудової доповіді, що раніше обвинувачений до адміністративної відповідальності не притягувався, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Однак судом, на думку апелянта, не враховано позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, наслідки, що настали для потерпілої та її близьких родичів від злочинних дій обвинуваченого, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ДТП вчинено із значним порушенням правил дорожнього руху, а саме: на освітлювальному пішохідному переході, із великим перевищенням дозволеної в місті швидкістю руху транспортних засобів, у крайній лівій смузі трьох рядної проїзної дороги, призначеної для руху в одному напрямку, що свідчить про те, що пішохід завершував перехід проїзної частини дороги.

Враховуючи викладене, зазначає автор скарги, судом необґрунтовано та невмотивовано звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку з чим покарання є явно м`яким.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги, викладені в поданій прокуратурою апеляційній скарзі, доводи потерпілої та її представника щодо наявності підстав для задоволення поданих скарг, як прокурора, так і захисника, з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг та стверджували про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не оскаржується.

До того ж, в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження фактичні обставини кримінального провадження не оспорювалися, а тому суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним їх дослідження, внаслідок чого зазначені особи були позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що стосується доводів прокурора та представника потерпілої про безпідставне звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до приписів ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи правові підстави для застосування до ОСОБА_10 положень ст. 75 КК, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував зазначені вище вимоги закону, які об`єктивно впливають на звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, наслідки, які настали в результаті ДТП, зокрема те, що потерпілий ОСОБА_13 помер, відсутність порушень правил дорожнього руху з його боку, позицію потерпілої, яка хоча в судових дебатах і послалася на розсуд суду, проте при допиті в судовому засіданні висловила думку щодо призначення реального покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, позицію прокурора щодо реального покарання, чому на переконання колегії суддів судом першої інстанції не було приділено належної уваги.

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_10 умисно і свідомо грубо порушив Правила дорожнього руху і в межах міста перевищив швидкість руху керованого ним автомобіля та порушив іще ряд пунктів Правил дорожнього руху, що фактично не залишило шансів на життя для пішохода ОСОБА_13 .

В засіданні апеляційного суду встановлено, що обвинувачений сплатив потерпілій в рахунок відшкодування шкоди 51000 грн., проте потерпіла ОСОБА_7 наполягала на задоволенні своєї апеляційної скарги та призначення ОСОБА_10 покарання без звільнення від нього з випробуванням.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому покарання за позбавлення життя людини, навіть у результаті ДТП, тобто злочину, скоєному з необережності, але з причин грубого порушення Правил дорожнього руху, повинно бути співрозмірним скоєному і звільнення від покарання в даному випадку колегія суддів визнає неприпустимим.

Обставини, на які слушно послався суд першої інстанції у своєму вироку, і в першу чергу, обставини, які пом`якшують покарання та які характеризують особу обвинуваченого, впливають тільки на розмір покарання в межах санкції норми кримінального закону, за якими ОСОБА_10 визнаний винуватим, проте не є визначальними для застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 і 76 КК, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника потерпілої частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, після скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне ухвалити новий вирок, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 був неправильно звільнений від відбування призначеного йому покарання.

При ухваленні нового вироку колегія суддів бере до уваги усі обставини, які пом`якшують покарання та характеризують обвинуваченого, перелічені у вироку місцевого суду і вважає, що вони знайшли своє підтвердження. Знайшло підтвердження і часткове відшкодування потерпілій матеріальної і моральної шкоди в сумі 51000 грн. Тому, на думку колегії суддів, в даному конкретному випадку слід обрати розмір покарання не тільки виходячи із справедливого баланса між наслідками скоєного злочину і обставинами, які пом`якшують покарання , але й врахувати розмір покарання для виправлення і перевиховання обвинуваченого. З урахуванням усіх наведених вище обставин та досудової доповіді органу пробації (а.с.79-81), обвинуваченому слід призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому за даний злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4