Справа № № 585/1578/22
Номер провадження 1-в/585/180/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
16 вересня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання начальника Роменського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_3 щодо вирішення судом питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Від начальника Роменського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання, в якому просить уточнити перелік обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_4 Роменським міськрайонним судом Сумської області відповідно до ст. 76 КК України.

Учасники судового розгляду до суду не з`явилися, проте належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, суд приходить до наступного висновку,

Так, згідно ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

З матеріалів справи встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2022 року під головуванням судді ОСОБА_5 було затверджено угоду від 01 серпня 2022 року про примирення між потерпілою ОСОБА_6 , її законним представником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до якої: Визнано ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.. 69 КК України 2 роки позбавлення волі. Застосовано до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2022 року внесено виправлення до вказаного вироку, відповідно до якого другий та третій абзаци резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції: «Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання 2 роки позбавлення волі. Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому одного року іспитового строку не вчинить нового злочину».

Згідно розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, вказаний вирок набрав законної сили 01.09.2022 року.

У своєму клопотанні начальник Роменського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_3 вказує на те, що під час виконання вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 у Роменському РС № 3 виник сумнів щодо обов`язків, не покладених на засудженого відповідно до ст. 76 КК України.

В той же час, за матеріалами провадження встановлено, що на час ухвалення вироку щодо ОСОБА_4 на підставі угоди, за змістом вказаної угоди не було зазначено обов`язки, визначені ст. 76 КК України, які слід покласти на засудженого.

Так, у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (насьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Так, відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є одною з основних засад судочинства. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Разом з цим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Отже, якщо суд першої інстанції в порядку виконання вироку буде визначати засудженому перелік обв`язків за ст. 76 КК України, змінюючи таким шляхом обсяг остаточно призначеного судом покарання, якщо це питання вже чітко вирішено судом першої інстанції і сумнів щодо змісту цих рішень не виникає, то фактично буде здійснюватися перегляд вироку (ухвали, постанови) суду з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. А такі повноваження має лише суд апеляційної та касаційної інстанції, а не суд першої інстанції. Тому вирок (ухвала, постанова) суду є законним, доки він не скасований чи змінений в апеляційному (касаційному) порядку або не переглянутий компетентним судом в іншому порядку, зокрема, за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України, не може переглядати вирок, коли вирішує питання в порядку виконання, тому не може вважатися компетентним судом, який може змінити рішення суду.

З урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановленого відносно нього вироку, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання, у задоволенні клопотання начальника Роменського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_3 слід відмовити.

У зв`язку із зазначеним суд, керуючись ст.ст. 374, 379, 395, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання начальника Роменського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_3 щодо вирішення судом питання, пов`язаного з виконанням судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Роменський міськрайонний суд Сумської області, а особою, яка утримується під вартою протягом семи днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_8 ЦВЄЛОДУБ