Справа № 462/5307/20
провадження 1-кп/462/212/22
У Х В А Л А

17 травня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд

в с т а н о в и в:

на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

25.09.2020 року Залізничним районним судом м. Львова ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк застосованого запобіжного заходу закінчується, з визначенням розміру застави у 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 191440,00 грн. з покладенням на ОСОБА_4 ряд обов`язків. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор повідомила про наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо клопотання прокурора, а захисник ОСОБА_5 вказав, що у разі задоволення судом клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке слід задовольнити частково, а саме застосувати такий захід на 30 днів для стимулювання прокурора забезпечити явку потерпілих у судове засідання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
У відповідності до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нових корисливих злочинів, на даний час у кримінальному провадженні розпочато судовий розгляд та визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема відсутність соціально-стримуючих факторів: не працевлаштований, неодружений, наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, ризик переховуватись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Стороною захисту не надано жодних доказів, що дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте судом визначено розмір застави, а тому, суд приходить до переконання, що на даний час більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання ризиків, що існували на час обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, які існують на даний час.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці (60 днів), а саме до 15 липня 2022 року включно.

Заставу визначити в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 191440,00 /сто дев`яносту одну тисячу чотириста сорок/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі суду розмірі обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати:

- прибувати за кожною вимогою Залізничного районного суду м. Львова;

- не відлучатися із місця проживання, а саме АДРЕСА_1 , без дозволу Залізничного районного суду м. Львова;

- повідомляти Залізничний районний суд м. Львова про зміну свого місця проживання.

Якщо обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до Залізничного районного суду м. Львова без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду вручити учасникам судового провадження і направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1