КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), яка належить ТОВ «РЕК ГАММА» (код за , за адресою: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А (літ. А), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним нерухомим майном, окрім осіб, які на законних підставах перебувають у такому житловому приміщенні.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року, скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), яка належить на праві власності TOB «РЕК ГАММА» (код за , адреса: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А), накладений ухвалою слідчого судді, в частині заборони користування вказаним нерухомим майном, залишити заборону права на відчуження та розпорядження нерухомим майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.
В обґрунтування строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання прокурора відбувався без її виклику, копія ухвали слідчого судді була вручена ОСОБА_8 07 липня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що 21 вересня 2001 року її чоловік, ОСОБА_9 , уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений Київською державною нотаріальною конторою № 6, та з цієї дати ОСОБА_7 вселилася до зазначеної квартири, як член сім`ї власника.
31 травня 2005 року дана квартира була офіційно зареєстрована як місце проживання ОСОБА_10 , що підтверджується відміткою Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві у паспорті громадянина України.
24 грудня 2007 року ОСОБА_9 уклав кредитний договір № 014/9408/82/66217, за умовами якого отримав у акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» кредит в сумі 494 700,00 доларів США у споживчих цілях. Виконання зобов`язань з повернення суми кредиту забезпечувалося іпотекою квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності.

Далі ОСОБА_11 вказує, що у 2010 році вона переїхала до Автономної Республіки Крим, оскільки була призначена на посаду першого заступника міністра освіти і науки Автономної Республіки Крим, у зв`язку з переїздом 19 серпня 2010 року була знята з реєстраційного обліку Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою місцезнаходження квартири по АДРЕСА_3 .
У 2014 році у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим російською федерацією ОСОБА_7 була змушена покинути квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та повернутися до м. Києва, де фактично проживала по АДРЕСА_2 , на яку мала зареєстроване право власності.
19 лютого 2013 року до ОСОБА_7 , як до нової власниці квартири, акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було подано позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, який рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2014 року у справі № 761/4494/13-ц п було задоволено. Далі, у 2018 року в порядку примусового виконання рішення шляхом проведення електронних торгів державним підприємством «Сетам» реалізовано предмет іпотеки, а саме вказану квартиру.
Переможцем за публічними торгами визнано TOB «РЕК ГАММА» та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 було переоформлене на ТОВ «РЕК ГАММА» 19 жовтня 2018 року.
Разом, з тим, ОСОБА_7 , вважаючирезультати електронних торгів такими, що проведені з порушеннями процедури реалізації майна на прилюдних торгах, 19 червня 2020 року звернулася з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва з вимогами до приватного виконавця ОСОБА_12 , державного підприємства «Сетам», TOB «РЕК ГАММА»: визнати недійсними електронні торги, визнати недійсним акт приватного виконавця ОСОБА_12 про реалізацію предмета іпотеки, визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості на TOB «РЕК ГАММА» та застосувати реституцію і повернути ОСОБА_7 об`єкт нерухомості.

На даний момент справа за позовом ОСОБА_7 перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва. Чергове судове засідання призначено на 12 жовтня 2022 року.
Апелянт просить врахувати, що відповідачем у справі про виселення з квартири був виключно ОСОБА_13 Законність проживання ОСОБА_7 в квартирі не оспорювалася TOB «РЕК ГАММА» в судовому порядку. Рішення суду про її виселення з квартири не існує. ЇЇ заселення до квартири відбулося на законних підставах ще до моменту переходу права власності на неї до ТОВ «РЕК ГАММА». Іншого житла ні на праві власності, ані на праві користування ОСОБА_7 не має.
Як зазначає ОСОБА_7 , в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави, підтвердженої належними, допустимими доказами, яка свідчить про наявність ризиків пошкодження, псування, знищення, приховування, зникнення, або передачі нею квартири іншими особам або інших ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Також стверджує, що представниками власника TOB «РЕК ГАММА» було пошкоджено вхідні двері до квартири з метою проникнення та незаконного виселення ОСОБА_7 з квартири. Ремонт вхідних дверей вона здійснювала за власний рахунок.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_7 просить суд скасувати арешт квартири лише в частині заборони користування нерухомим майном, оскільки вважає, що ухвала слідчого судді в цій частині порушує гарантоване ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на житло та заборону примусового позбавлення житла.

Представник ОСОБА_14 просив проводи судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку в системі «Easycon», але при налагодження зв`язку з ним повідомив, що він знаходиться в іншому суді та просив відкласти розгляд справи.
Оскільки представник був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, колегія судді приймає рішення про розгляд справи без участі представника.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 та прокурора, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року, з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004109 від 12 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом незаконного вселення ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1 .
Органом досудового розслідування встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ТОВ «РЕК ГАММА», є предметом злочину, має у даному кримінальному провадженні значення речового доказу.

Постановою дізнавача Шевченківського УП ГУНП у м. Києві
ОСОБА_15 від 25 листопада 2021 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000) було визнано речовим доказом.
Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_16 від 06 червня 2022 року здійснення досудового розслідування доручено відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві.
14 червня 2022 року прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суд м. Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), яка належить ТОВ «РЕК ГАММА» (код за , за адресою: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А (літ. А), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним нерухомим майном, окрім осіб, які на законних підставах перебувають у такому житловому приміщенні.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року, вказане клопотання прокурора було задоволено частково та накладено арешт зазначену квартиру шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним нерухомим майном, окрім осіб, які на законних підставах перебувають у такому житловому приміщенні.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Як вбачається із матеріалів справи, вказана квартира постановою дізнавача СД ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 25 листопада 2021 року правомірно визнана речовими доказами у даному кримінальному провадженні (том 2 а.с. 76).

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню фактичних обставину кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене, а також існує загроза збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказану квартиру.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що заборона користування ОСОБА_7 вказаною квартирою порушує гарантоване ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на житло та заборону примусового позбавлення житла, є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 не є власником даної квартири. Згідно матеріалів справи право власності на вказану квартиру належить ТОВ «РЕК ГАММА».
Посилання в апеляційні скарзі на те, що в ухвалі слідчого судді не наведено жодної підстави, підтвердженої належними, допустимими доказами, яка свідчить про наявність ризиків пошкодження, псування, знищення, приховування, зникнення, пересування або передачі квартири іншими особам або інших ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт на вказане майно накладено за наявності для цього передбачених законом підстав та з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню слідчим, прокурором під час досудового розслідування та судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 164,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000), яка належить ТОВ «РЕК ГАММА» (код за , за адресою: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А (літ. А), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним нерухомим майном, окрім осіб, які на законних підставах перебувають у такому житловому приміщенні залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2966/2022
Єдиний унікальний номер справи 756/4164/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_17
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1