ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1531/22 Справа № 214/7056/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0002737 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2022 року, якою
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обвинувачений умисно затягував судовий розгляд, не з`являючись до суду, не відшкодував йому моральну та матеріальну шкоду, а також витрати на лікування.

Зазначає, що строки розгляду цього провадження також були збільшенні на підставі того, що суддя ОСОБА_10 перебував на лікарняному, у зв`язку з чим, судді ОСОБА_1 довелося розглядати провадження спочатку.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду, якою передбачено, що справи щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності мають розглядатися в порядку індивідуального підходу залежно від справи та її обставин.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2022 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке згідно із положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Також зазначено, що оскільки обвинуваченого ОСОБА_9 притягнуто до кримінальної відповідальності за дії, що мали місце 26.08.2016 року, а передбачені ст.49 КК України строки давності минули, враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено зупинення перебігу давності, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся, нового кримінального правопорушення не вчинив, тому дійшов висновку, що ОСОБА_9 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ч.2 ст.284 КПК України, закрити.
Цією ж ухвалою цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та просили її задовольнити, прокурора, яка просила ухвалити рішення на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
З пункту 3 частини 1 статті 49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

На момент розгляду місцевим судом кримінального провадження щодо ОСОБА_9 закінчився передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.
Зважаючи на це, 12.04.2022 року обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні від 15.04.2022 року обвинувачений ОСОБА_9 підтримав подане ним клопотання та надав свою згоду на звільнення у зв`язку із закінченням строків давності.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.ст. 49, 106 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК України, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання обвинуваченого, обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_9 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.
Зокрема, суд зазначив, що подія, за якою ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення відбувалась 26.08.2016 року, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Також, судом першої інстанції не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Таким чином, суд встановив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закрив кримінальне провадження щодо нього.
Доводи потерпілого про те, що обвинувачений умисно затягував судовий розгляд, не з`являючись до суду, а також, що строки розгляду провадження були збільшені на підставі того, що суддя ОСОБА_10 перебував на лікарняному, у зв`язку з чим, судді ОСОБА_1 довелося розглядати провадження спочатку не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо розшуку ОСОБА_9 чи вчинення ним нового кримінального правопорушення, а також, з урахуванням того, що статтями 284-288 КПК України встановлено сукупність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді, а саме: наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, то звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності за наявності сукупності вказаних умов є обов`язковим.
Таким чином, виходячи з наведених вище норм, встановивши наявність усіх, передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком законної сили.
З урахуванням наведеного, доводи потерпілого про незаконність ухвали суду відносно ОСОБА_9 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження та положеннями кримінального та кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що обвинувачений не відшкодував йому моральну та матеріальну шкоду, а також витрати на лікування не є підставами для відмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки суперечать вимогам ст.ст. 284-288 КПК України, якими передбачено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді.
Наявність зазначених у ст.ст. 284-288 КПК України умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Відшкодування заподіяної злочином шкоди, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з обов`язком відшкодувати заподіяну злочином шкоду.
Таким чином, невідшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Крім того, нормами кримінально-процесуального закону встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи ухвалення рішення про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним нормам закону.
Також відповідно до абз. 3 п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів від 02.07.2004 № 13 у разі закриття справи потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита.
Враховуючи системний аналіз норм КПК України, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
Крім того, слід зазначити, що у разі закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства, що й було зроблено судом, оскільки, відповідно до оскаржуваного рішення, цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду, та вказано, що зазначене не позбавляє його права звернутись з таким позовом у порядку цивільного судочинства.
Таким чином, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
З урахуванням наведеного, ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2022 року постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2022 року залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4