ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7100/20 Номер провадження 11-кп/814/149/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002748, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.05.2013 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 17.10.2016 звільнений умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 28 днів, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

Вказано строк відбування покарання обчислювати з 20.09.2020.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 2600 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання скасування арешту майна, долю речових доказів та порядок стягнення процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 20.09.2020 близько 12-15 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в районі подвір`я будинку АДРЕСА_2 , побачив неповнолітню ОСОБА_11 , яка йшла та вела телефонну розмову через динамік. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння вказаним телефоном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, раптово підбіг до ОСОБА_11 позаду та одразу наніс неповнолітній удар в тім`яну область голови порожньою пляшкою з-під шампанського, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді забитих точкових ран волосистої ділянки голови.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 здійснив спробу зірвати з ОСОБА_11 жіночу сумку з особистим майном, однак отримав опір потерпілої, після чого із застосуванням сили вирвав з рук потерпілої мобільний телефон IPhone 7 Plus, вартістю 7564,32 грн.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_7 здійснив спробу зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення із викраденим майном, однак був зупинений очевидцями вчинення кримінального правопорушення.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 796 від 23.09.2020 року у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох поруч розташованих ран в тім`яній ділянці справа, садна лівого колінного суглобу, садна лівої кисті. За ступенем тяжкості рана голови визначається як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна коліна і кисті зліва визначаються як легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Вказує на існування обставин, що пом`якшують покарання та істотно зніжують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Зазначає, що він щиро розкаявся у вчиненому, з моменту затримання до моменту закінчення досудового розслідування всіма можливими способами сприяв активному розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить оперативна передача справи до суду, у судовому засіданні у повній мірі визнав цивільний позов, а також зобов`язується відшкодувати завдану ним шкоду.

Крім того, просить врахувати, що він за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні матір інваліда ІІІ групи, 1947 р.н., перебуває на профілактичному обліку у групі ризику з діагнозом ППР-А гостра інтоксикація алкоголем з 20.09.2020.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали подану в інтересах останнього апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін. Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 висловила узгоджену позицію із законним представником неповнолітньої потерпілої про можливість задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у зв`язку із повним відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_11 та її законний представник ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явилися. У своїй заяві до апеляційного суду ОСОБА_10 просила розглянути скаргу обвинуваченого без її участі та без участі її доньки неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 та повідомила про повне відшкодування обвинуваченим шкоди та відсутність у неї та потерпілої будь-яких матеріальних та моральних претензій до нього, просила суворо не карати.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні належних і допустимих доказах та учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та необхідності застосування до нього положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає такими, що певною мірою заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, має на утриманні матір інваліда 3 групи з народження, перебуває на профілактичному обліку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів враховує, що на час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду, обвинувачений повністю відшкодував спричинену ним шкоду як моральну, так і матеріальну, що підтверджено квитанцією від 22.06.2022 (а.м.п. 248 т. 2) та заявою законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 про відсутність будь-яких претензій з її боку та з боку її неповнолітньої доньки потерпілої ОСОБА_11 , а також її прохання суворо не карати обвинуваченого.

Покарання у тому вигляді, в якому його призначив суд першої інстанції було призначено без врахування вищевказаних обставин, які на момент ухвалення вироку не існували. Оскільки колегія суддів вважає відшкодування шкоди та фактичне примирення із потерпілою істотними обставинами, які впливають на вирішення питання про призначення покарання, ОСОБА_7 слід пом`якшити покарання за вчинене інкриміноване кримінальне правопорушення.

В той же час, вимоги апеляційної скарги про наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України є необґрунтованими.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином вбачається, що для застосування даних положень, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Обвинувачений є особою раніше засудженою за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень до покарання із реальним його відбуванням у місцях позбавлення волі за тяжкі кримінальні правопорушення на тривалий термін. ОСОБА_7 не зробив для себе правильних висновків, отримавши довіру суду у вигляді звільнення умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, маючи при цьому непогашену судимість.

Отже підстав для застосування положень ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а покарання ОСОБА_7 слід призначити мінімальне визначене для даного кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4