Справа № 357/1293/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0000125, внесене до ЄРДР 21.01.2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, маючої інвалідність ІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

18.01.2021 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля автомобіля «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля стадіону «Трудові резерви» по вул. Ярмарковій, 2 в м. Біла Церква Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер цих дій та їх очевидність для потерпілої ОСОБА_6 , незважаючи на зауваження останньої, ігноруючи її вимогу припинити протиправні дії, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заштовхала в салон вказаного автомобіля та умисно нанесла потерпілій ОСОБА_6 один удар долонею правої руки в область обличчя, розтиснула її кулак, після чого відкрито, шляхом ривку, з безіменного пальця лівої руки останньої, зняла золоту каблучку вагою 1,3 грамів, вартістю 1635 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_6 .
Після чого ОСОБА_3 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1635 грн.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнала. Зазначила, що на початку січня 2021 року їй зателефонувала ОСОБА_8 з пропозицією роботи, а саме бути членом виборчої комісії в м. Бровари, пропонувала оплату в сумі 5000 грн., на що вона погодилася. Перед виборами, 15.01.2021 року обвинувачена зателефонувала до ОСОБА_9 та хотіла відмовитися від участі у виборах, так як погано себе почувала. Останній пояснив, що відмовитися вже не можна, та як все зареєстроване та в обвинуваченої можуть бути проблеми. Уночі з 17 на 18 січня 2021 року до обвинуваченої підійшла ОСОБА_8 та показала СМС повідомлення з якого стало ясно, що ОСОБА_9 зателефонували люди, які запропонували роботу та сказали, одна з людей, які працювали на виборах вкрала гроші. До м. Біла Церква поверталися автобусом марки Мерседес Спрінтер, там їхало багато людей, всіх не знає, знає лише ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , прізвище невідоме. Автобус в м. Біла Церква привіз їх до Фуршета, потім поїхали до стадіону «Трудові резерви», так, як повідомили, що там їх чекає ОСОБА_9 . До автобуса зайшов ОСОБА_9 та показав відео, на якому ОСОБА_6 забирає з ялинки кошти в сумі 500 грн. та повідомив, що ми всі маємо повернути кошти отримані за роботу на виборах. В автобусі почалася паніка. ОСОБА_9 запропонував потерпілій віддати кошти в сумі 3500 грн. Потерпіла відповіла, що коштів в неї немає, так як оплатила кредит, однак чека про оплату показати не могла. Всі почали обурюватися, запитувати ОСОБА_6 навіщо вона так зробила. В автобусі залишилися ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , водій та обвинувачена. ОСОБА_8 кричала на ОСОБА_6 навіщо вона всіх підставила. ОСОБА_6 пояснила, що це були не кошти, а фальшивка. ОСОБА_8 сказала потерпілій показати, що в неї в карманах та в сумці. Чи надавала ОСОБА_6 свою сумку ОСОБА_8 обвинувачена не пам`ятає. Потім всі вийшли з автобуса, так як водію необхідно було їхати по своїх справах. Перейшли дорогу, де стояв інший бус та обговорювали чому ОСОБА_6 так вчинила. ОСОБА_6 зайшла до буса та сіла на заднє сидіння, обвинувачена сіла посередині, попереду сіла ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_8 стояла спиною до буса та розмовляла з ОСОБА_10 . Двері в автомобілі були відкриті. Під час перебування в автомобілі потерпіла мовчала, в автомобілі пробули приблизно 10 хвилин. Обвинувачена звернулася до потерпілої та запропонувала їй повернути кошти. Потерпіла відповіла, що в неї є кошти на карточці. До банкомату вирушили обвинувачена, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ще дві чи три особи. Біля банкомату ОСОБА_6 шукала карточку, потім повідомила, що коштів на рахунку не має. ОСОБА_8 повідомила, що зараз всі поїдемо до ОСОБА_12 , на масив ОСОБА_13 , оскільки остання рекомендувала ОСОБА_6 на роботу. Потім потерпіла дістала кошти в сумі 3500 грн. та віддала ОСОБА_8 . Обвинувачена стверджує, що каблучки ОСОБА_6 в неї не було та вона нічого не передавала ОСОБА_8 . Наголошувала, що ОСОБА_11 не могла бачити в її руках кільце, оскільки в неї його не було. Після цього, всі поїхали до ОСОБА_12 . В руках ОСОБА_8 була каблучка, паспорт та телефон, які належать потерпілій. ОСОБА_6 хотіла зателефонувати до дитини, тому ОСОБА_8 повернула їй телефон. Потерпіла залишилася в ОСОБА_12 , а всі інші розійшлися по домівках. Вдома до обвинуваченої зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що ОСОБА_8 знаходиться у відділку поліції. Обвинувачена та ОСОБА_9 разом поїхали до відділку поліції, де їх опитали та відпустили додому. ОСОБА_8 повідомила обвинуваченій, що їх обох звинувачують у вчинення злочину, передбаченого ст. 186 КК України та обвинувачена повинна все підтвердити. ОСОБА_3 відмовилася та зазначила, що нічого підписувати не буде, так як нічого не робила. Каблучку у потерпілої з руки не знімала, потерпілу не била, не заштовхувала до автомобіля, не погрожувала їй, гроші в неї не вимагала. Як в руки до ОСОБА_8 попала каблучка, що належить ОСОБА_6 , обвинувачена не знає. Повідомила ОСОБА_8 , що без адвоката зустрічатися не буде. ОСОБА_8 пропонувала все визнати та підписати, пропонувала кошти, стверджувала, що сплатить за обвинувачену штраф. ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_8 та зазначила, що не винна. Показала, що хотіла зустрічатись з ОСОБА_14 , щоб про щось домовитись, про що саме домовитись не пояснила. Чому свідки та потерпіла дають інші показання, пояснити не змогла. Зазначила, що вони її оговорюють.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, її винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів.
Показаннями допитаної в ході судового засідання потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що 18.01.2021 року група жителів з м. Біла Церква поверталися з м. Бровари, де останні приймали участь у виборах. Прізвищ цих людей не знає. Приблизно об 11 годині на стадіоні «Трудові резерви» їх зустрів ОСОБА_9 , який показав відео, де вона в м. Бровари з ялинки зняла 500 грн. Потерпіла підтвердила дані обставини та пояснила, що купюра 500 грн. не справжня, повернути її на даний час не може, вибачалася за вчинене. ОСОБА_9 повідомив, що з цього приводу в нього виникли неприємності, та те, що потерпіла має повернути в 15 кратному розмірі, що становить 7500 грн. власнику, а йому необхідно повернути кошти, які отримала потерпіла за роботу на виборчій дільниці. Коли ОСОБА_9 зайшов до автобуса, в цей час ОСОБА_11 все знімала на відео. З автобуса всі вийшли, залишилися лише ОСОБА_8 , потерпіла, ОСОБА_3 , ОСОБА_11 . Дані особи говорили, щоб потерпіла віддала кошти, погрожували. Потерпіла повідомила, що коштів в неї немає, може повернути наступного дня, останні не погодилися на це. Потерпіла повідомила, що коштів в неї немає, так як сплатила кредит, однак останні почали перевіряти гаманець, кармани куртки, примусили роздягатися, обшукували. Сумку перевіряла ОСОБА_8 , яку останній надала потерпіла, так як боялася, що сумку можуть вирвати. ОСОБА_8 сама обшукала сумку та забрала документи потерпілої, також ОСОБА_8 перевіряла кармани куртки потерпілої. Наказала потерпілій роздягатися, роззуватися, знімати носки. Під час обшуку ОСОБА_9 в автобусі не було. Перевіряла ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 заявила, щоб потерпіла віддала своє кільце, на що вона не погодилася, а ОСОБА_3 погрожувала «з пальцем відрубати». Вона просила не забирати кільце, воно дісталося їй від матері. Після того, як потерпіла одягнулася, то вийшла з автобуса. Потерпілу не відпускали, сказали, щоб сідала в авто «Citroen Jumpy», який стояв через дорогу. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 потерпіла та ще дві жінки підійшли до автомобіля. Хто відчинив авто потерпіла не пам`ятає. ОСОБА_3 посадила потерпілу на останнє сидіння, ОСОБА_11 зайшла та все знімала. Потім ОСОБА_3 правою рукою нанесла їй удар в обличчя, після чого розжала кулак та зняла з руки потерпілої каблучку. ОСОБА_11 з автомобіля вийшла першою, та пішла додому, потім вийшли ОСОБА_3 та потерпіла. Як кільце потрапило до ОСОБА_8 їй невідомо. ОСОБА_8 чекала їх біля автомобіля, обговорювали, що каблучки недостатньо, вона маленька, погрожували потерпілій, що поїдуть до неї додому, заберуть гроші або речі, вимагали взяти кредит. Пішли до банкомату, потім вона дістала з куртки кошти та віддала їх. Після цього потерпілу посадили до автомобіля та відвезли до ОСОБА_12 , де показували відео з ялинкою. Телефон повернули потерпілій, а документи та каблучку залишили. 18.01.2021 року ОСОБА_6 зателефонувала до поліції та повідомила, що загубила документи, оскільки хвилювалася, що візьмуть кредит. 18.01.2021 року приблизно о 14 - 14.30 год. до неї телефонувала ОСОБА_8 з приводу повернення документів, а ввечері того ж дня зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що документи потерпілої знаходяться в нього та їм необхідно зустрітися, щоб залагодити ситуацію, що виникла. Потерпіла пообіцяла зустрітися на наступний день, так як погано себе почуває. Коли вона прийшла до поліції з метою написати заяву про втрату документів, то правдиво повідомити де їх втратила не змогла. В цей час до потерпілої зателефонувала ОСОБА_8 та домовилися зустрітися. В поліції потерпіла написала заяви відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , зміст цих заяв не пам`ятає. На зустріч з ОСОБА_8 потерпіла поїхала з працівниками поліції. Документи, кошти та каблучку потерпіла від ОСОБА_8 не брала. Пізніше, каблучку потерпілій повернули працівники поліції. В слідчих експериментах потерпіла участь приймала.
Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що вона в січні 2021 року працювала на виборах в м. Бровари. Вранці, в період з 15.01.2021 року по 17.01.2021 року, точної дати не пам`ятає, повертаючись з м. Бровари, в автобусі «Спринтер» ОСОБА_9 повідомив, що сталася крадіжка, а саме показав відео, де ОСОБА_6 взяла гроші в сумі 500 грн. з ялинки. Всі були обурені ситуацією, що сталася. ОСОБА_15 попросили повернути кошти, вивернути сумку та кишені. Потерпіла вибачалася, сказала, що не знала, що там є відео. Свідок пояснила, що бачила, як ОСОБА_6 показувала кармани, відкривала сумку, показуючи ОСОБА_8 , що в неї нічого немає. Чому ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зайшли до автомобіля «Citroen Jumpy» вона не знає, перебували там не довго, сварки між ними не чула та не бачила. Не бачила щоб обвинувачена обшукувала потерпілу. Після того, як ОСОБА_3 показала кільце, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , всі пішли до банкомату, щоб потерпіла зняла кошти та повернула викрадене. Як брали кільце, свідок не бачила. ОСОБА_3 показала кільце на долоні та, напевно, віддала його ОСОБА_8 . Паспорт та кільце, яке належить ОСОБА_6 залишилися у ОСОБА_8 , які остання повинна була повернути потерпілій. Пояснила, що не бачила щоб хтось комусь наносив тілесні ушкодження та знімав на телефон.
Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_9 який показав, що 17.01.2021 року відбувалися вибори в м. Бровари. Йому запропонували роботу та він запропонував іншим людям. 17.01.2021 року, зранку, він оплатив їхню роботу, попрацювавши, приблизно до 18 годиниі йому показали фото та відео де ОСОБА_6 взяла 500 грн., які висіли на ялинці. 18.01.2021 року він чекав автобус, який повертався з м. Бровари на стадіоні «Трудові резерви». В автобусі було близько 20 осіб. ОСОБА_9 подякував всім за роботу та показав відео, де потерпіла ОСОБА_6 знімає гроші з ялинки. Всі обурилися, тоді він запропонував ОСОБА_6 віддати кошти, які остання отримала за роботу. Про що мова йшла в автобусі не знає. Пізніше ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та інші підійшли до автомобіля, який належить його сестрі. Він відчинив авто, та останні сіли до автомобіля. Про що велася мова в автомобілі та що там відбувалося, він не чув, оскільки знаходився на відстані приблизно 1,5 м від автомобіля, на вікнах автомобіля шторки. Хто заходив перший до автомобіля, він не знає, останньою припускає, що була ОСОБА_3 . Пробули приблизно хвилин 15, вийшли та пояснили, що ОСОБА_6 погодилася віддати кошти та останні пішли до банкомату. Біля банкомату виявилося, що коштів на рахунку у потерпілої не має. ОСОБА_8 віддала кошти в сумі 2500 грн. пояснила, що це ОСОБА_6 йому повернула. Після цього вони поїхали на масив ОСОБА_13 , до особи, яка рекомендувала ОСОБА_6 на роботу. В машині свідок побачив паспорт, код та кільце. Хто їх брав свідок не знає, їх мали повернути ОСОБА_6 . В його присутності ОСОБА_6 ніхто не чіпав, її речі не забирали. Пояснив, що знає, що ОСОБА_8 двічі телефонувала до потерпілої з приводу повернення їй речей та один раз телефонував свідок особисто. 19.01.2021 року ОСОБА_8 зателефонувала до потерпілої з приводу повернення речей та останні домовилися про зустріч на площі Волі, однак потерпіла на зустріч приїхала з поліцією. ОСОБА_8 за своє порушення заплатила штраф в сумі 30000 грн.
Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що в січні 2021 року її запросили попрацювати на виборах. Вона працювала з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 17.01.2021 року, коли працювали на виборах ОСОБА_9 надіслав їй відео, де видно, що ОСОБА_6 знімала кошти з ялинки. Від побаченого вона була шокована. Після того, як відпрацювали на виборчій дільниці, всі посідали до автобусу, щоб їхати до м. Біла Церква. Коли прибули до стадіону «Трудові резерви», зайшов ОСОБА_9 та показав відео. Всі присутні були обурені таким вчинком. Потім, вона, ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 і ще одна особа вийшли з автобуса. Лишилися ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , прізвищ не пам`ятає. Вона пропонувала ОСОБА_6 повернути кошти, які вона отримала за роботу на виборах. ОСОБА_6 пояснила, що коштів в неї не має, так як вона сплатила кредит, сказала, що є кошти на карточці. Біля стадіону, до автомобіля «Citroen Jumpy» зайшли ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_3 . Вона стояла біля автомобіля, двері до автомобіля були відкриті, однак, що відбувалося в автомобілі не бачила, скільки часу перебували в автомобілі дані особи не пам`ятає, так як дуже нервувала, хвилювалася з приводу цієї ситуації. Першою з автомобіля вийшла ОСОБА_3 та дала їй кільце, сказала, що це кільце ОСОБА_6 . ОСОБА_3 не говорила навіщо вона взяла кільце. Як каблучка потерпілої з`явилася у ОСОБА_3 їй невідомо. Потерпіла вийшла з авто та закурила, слідів від удару на обличчі потерпілої вона не бачила. Каблучку, яку віддала їй ОСОБА_3 вона бачила раніше у потерпілої. Потерпіла повідомила, що коштів на карточці не має, дістала кошти з карману на віддала кошти в сумі 3500 грн. Погроз на адресу потерпілої не пам`ятає, потерпіла показувала кармани, вибачалася, чи застосовували до потерпілої силу не пам`ятає. Паспорт, код та телефон потерпілої ОСОБА_8 взяла з відкритої сумки потерпілої, яка лежала в автобусі, сказала, що поверну, коли потерпіла поверне кошти. Після того, як приїхали на масив ОСОБА_13 , до ОСОБА_12 , яка займалася виборами, свідок віддала телефон потерпілій, а паспорт, код та каблучку ОСОБА_6 залишила. Хотіла провчити потерпілу. Пізніше свідок телефонувала потерпілій з приводу повернення її речей, однак остання посилалася на втому, потім на зайнятість, а коли домовилися про зустріч на площі Волі, то ОСОБА_6 приїхала вже з працівниками поліції. ОСОБА_8 зазначила, що вона притягнута до кримінальної відповідальності. На даний час справа розглянута, судом затверджено угоду про примирення, вона сплатила штраф. Пояснила, що була учасником слідчого експерименту, який відбувався в лютому чи січні 2021 року, точної дати не пам`ятає. Під час слідчого експерименту слідчий говорив, що робити і що говорити, вона так і робила. Стверджувала, що не бачила та не чула, як ОСОБА_3 нанесла удар потерпілій ОСОБА_6 Повідомила, що мала намір повернути потерпілій її речі. Чому не повернула речі раніше, пояснити не може, можливо хотіла пояснити потерпілій, що так робити не можна, кошти потерпілій віддала в сумі 3500 грн.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.01.2021 року з доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, який переглянуто в судовому засіданні, з якого убачається, що свідок ОСОБА_8 продемонструвала на статисті, як ОСОБА_3 , перебуваючи в автомобілі «Citroen Jumpy», шляхом ривка зняла з потерпілої ОСОБА_6 золоту каблучку. Після чого вийшла і передала каблучку свідку ОСОБА_8 (а.к.п. 70-74).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2021 року з доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, який переглянуто в судовому засіданні, з яких убачається, що потерпіла ОСОБА_6 розповіла та продемонструвала, як в автомобілі «Mercedes Benz Sprinter» дівчина на ім`я ОСОБА_18 погрозою намагалася відібрати каблучку, проте потерпіла не віддавала. Після чого, потерпіла, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , перейшли до іншого автомобіля, де потерпіла сіла на заднє сидіння. ОСОБА_18 , нахилившись до потерпілої, погрожуючи, намагалася заволодіти каблучкою, однак остання зажала лівий кулак та не віддавала. Світлана, застосувавши силу, розжала кулак та заволоділа каблучкою, всупереч волі потерпілої (а.к.п. 75-79).
Протоколом проведення додаткового слідчого експерименту від 04.02.2021 року та доданим до нього DVD-R диском з відеозаписом, який переглянуто в судовому засіданні, з яких убачається, що потерпіла ОСОБА_6 , продемонструвала, як ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нанесла їй долонею правої руки удар в область обличчя, після чого розтисла її кулак та шляхом ривку з безіменного пальця лівої руки зняла золоту каблучку (а.к.п. 92-96).
Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.01.2021 року, який досліджено в судовому засіданні та з якого убачається, що слідчим, на підставі ухвали слідчого судді, оглянуті матеріали кримінального провадження № 0000125 від 19.01.2021 року та вилучено копію протоколу затримання підозрюваної у вчиненні злочину та речовий доказ золоту каблучку (а.к.п. 80).
Протоколом огляду предмета від 28.01.2021 року з фототаблицею до нього, який досліджено в судовому засіданні та з якого убачається, що було оглянуто жіночу каблучку жовтого кольору, вагою 1,3 грамів, яка вважається золотом 585 проби, 17 розміру, без каменів, з накладкою з алмазними насічками (а.к.п. 81 83).
Відповідно до постанови слідчого від 28.01.2021 року, яка досліджена в судовому засіданні, золоту каблучку, вагою 1,3 грамів, 585 проби, 17 розміру без каменів та з накладкою з алмазними насічками визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 (а.к.п. 84).
Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 265 від 27.01.2021 року, з якого убачається, що ринкова вартість бувшої у використанні золотої жіночої каблучки 585 проби, вагою 1,3 грами, 17 розміру, без камінців, з накладкою з алмазними насічками, станом на 18.01.2021 року складає 1635,18 грн. (а.к.п. 85-90).
Відповідно до постанови про перекваліфікацію складу злочину від 04.02.2021 року вбачається, що склад кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000125 з ч. 1 ст. 186 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 186 КК України. (а.к.п. 91).
Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2021 року та ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про виправлення описки від 09.03.2021 року вбачається, що затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_8 . ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тридцять чотири тисячі гривень.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої, суд виходить з оцінки показань обвинуваченої в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку. З огляду на пред`явлене обвинувачення у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченої при вчиненні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винної та потерпілої, що передувала події, їхні стосунки, предмет конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченої, спосіб вчинення злочину, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину.
Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 дала частково правдиві показання, щодо обставин, які передували вчиненню злочину.
Показання обвинуваченої в цій частині, підтверджені показаннями потерпілої, допитаних судом свідків та письмовими доказами, з яких видно, що 18 січня 2021 року група людей поверталися з м. Бровари, де приймали участь у виборах. На стадіоні «Трудові резерви» їх зустрів ОСОБА_9 , який показав відео, де потерпіла зняла з ялинки зняла 500 грн. Всі були обурені даною ситуацією, говорили, щоб потерпіла повернула кошти. Також, ОСОБА_3 не заперечувала, що дійсно перебувала в салоні автомобіля «Citroen Jumpy» разом із потерпілою ОСОБА_6 протягом 10 хвилин, вказала, що потерпіла сиділа на задньому сидінні, вона знаходилась попереду потерпілої. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 не заперечує, що вона разом із ОСОБА_8 хотіли, щоб потерпіла ОСОБА_6 повернула грошові кошти, була обуреною в приводу вчинку потерпілої щодо заволодіння грошовими купюрами, а також те, що ОСОБА_8 забрала у потерпілої паспорт, картку фізичної особи платника податку та мобільний телефон.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченої про те, що удару потерпілій не наносила, не погрожувала їй, кошти не вимагала, та насильно каблучку в неї не відбирала, оскільки такі показання спростовуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів.
Твердження сторони захисту про те, що відсутні прямі свідки, які б бачили, що саме ОСОБА_3 вчинила інкримінований їй злочин, є голослівними.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_6 , яка раніше не знала обвинувачену, показала та чітко вказала, що саме ОСОБА_3 нанесла їй удар та заволоділа її каблучкою. Свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зайшли до автомобіля «Citroen Jumpy», однак чому вона не знає. ОСОБА_3 показала каблучку, яка належить потерпілій ОСОБА_6 на долоні та, напевно, віддала його ОСОБА_8 . Паспорт та кільце, яке належить ОСОБА_6 залишилися у ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що до автомобіля «Citroen Jumpy» зайшли ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_3 . Вона стояла біля автомобіля. Першою з автомобіля вийшла ОСОБА_3 та дала їй кільце, сказала, що це кільце ОСОБА_6 . ОСОБА_3 не говорила навіщо вона взяла кільце. Як каблучка потерпілої з`явилася у ОСОБА_3 їй невідомо. Каблучку, яку віддала їй ОСОБА_3 вона бачила раніше у потерпілої. Тобто, показання потерпілої та свідків, в цій частині є взаємоузгодженими між собою, доповнюють один одного у своїй сукупності, та підтверджують, що саме ОСОБА_3 заволоділа кільцем потерпілої та передала його ОСОБА_8 .
Посилання сторони захисту, висловлене в судових дебатах, на відсутність корисливого мотиву, в діях обвинуваченої ОСОБА_3 , як обов`язкової суб`єктивної ознаки грабежу, безпідставні, виходячи з наступного. Так, з об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, тобто таким, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. При цьому грабіж визнається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним.
Ретельно дослідивши надані докази та оцінивши показання потерпілої та свідків, суд вважає що у діях обвинуваченої наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки остання у присутності потерпілої, завдавши їй удар долонею в обличчя, яка розуміла протиправний характер дій обвинуваченої, вилучила належну їй золоту каблучку.
Про корисливий мотив обвинуваченої свідчить те, що вона маючи таку можливість, не повернула каблучку потерпілій, а натомість розпорядилася нею на власний розсуд - передала її ОСОБА_8 .
Твердження сторони захисту про недопустимість, як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2021 року з доданим до нього оптичним диском з відеозаписом, за участю свідка ОСОБА_8 , який досліджено в судовому засіданні, оскільки остання, в судовому засіданні давала інші показання та зазначила, що під час слідчого експерименту, такі пояснення вона давала під тиском слідчого, то вони є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися них.
Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК України використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань, як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.
Водночас, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.
За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.
Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК України ) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки з точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.
Таким чином, у цьому випадку відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.
Крім того, той факт, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що до неї нібито застосовувався тиск під час слідчого експерименту, нічим не підтверджено, та не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 26.01.2021 року з доданим до нього оптичним диском з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , остання на місці вчинення злочину, не лише розповідала про обставини вчинення злочину, а і продемонструвала на статисті, як ОСОБА_3 , перебуваючи в автомобілі «Citroen Jumpy», шляхом ривка зняла з потерпілої ОСОБА_6 золоту каблучку. Після чого вийшла і передала каблучку свідку ОСОБА_8 . Вказану слідчу дію було проведено за її добровільною згодою, із роз`ясненням її прав та обов`язків з фіксуванням технічними засобами. З переглянутого в судовому засіданні DVD-R диску з відеозаписом даної слідчої дії, не вбачається будь-якого тиску на свідка. Остання добровільно розповідає та демонструє обставини події.
Посилання сторони захисту про те, що будь-які речові докази у обвинуваченої не вилучалися, золота каблучка вилучена у свідка по справі ОСОБА_14 є слушними та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, з яких убачається, що саме ОСОБА_3 передала каблучку ОСОБА_8 .
Також, вказана каблучка потерпілої, яка є речовим доказом, на підставі ухвали слідчого судді, була вилучена з матеріалів кримінального провадження № 0000125 від 19.01.2021 року щодо ОСОБА_14 .
Твердження сторони захисту про непідтвердження кваліфікуючої ознаки грабежу, а саме застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 даними в судовому засіданні, а також під час проведення додаткового слідчого експерименту, з яких убачається, те як саме ОСОБА_3 нанесла потерпілій удар долонею в обличчя, тобто застосувала насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, та заволоділа її каблучкою, а також слідчим експериментом, проведеним зі свідком ОСОБА_8 .
Також, потерпіла ОСОБА_6 прямо вказала, як під час слідчих експериментів, так і під час судового провадження на осіб, які вчинили неправомірні дії щодо неї. В судовому засіданні потерпіла надала детальні показання щодо часу, місця та способу вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Підтвердила, що саме ОСОБА_3 нанесла їй удар долонею в обличчя та заволоділа її каблучкою.
Як вбачається з аналізу показів потерпілої, яку було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст. 384 КК України, у неї відсутні мотиви оговорювати ОСОБА_3 , не назвала таких мотивів для оговору і обвинувачена.
Вказані показання потерпілої об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 , які передували вчиненню злочину, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , протоколом тимчасового доступу до речей і документів, протоколом огляду предмета з фототаблицею до нього, висновком експерта, протоколами слідчих експериментів та переглянутими відеозаписами слідчих експериментів.
За результатами дослідження інших, наданих стороною обвинувачення доказів, в учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.
Враховуючи вищезазначене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшла висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 і кваліфікує її дії ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Суд критично ставиться до показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона удару потерпілій не наносила, не погрожувала їй, кошти не вимагала, та насильно каблучку в неї не відбирала, оскільки такі показання спростовуються сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого умисного злочину, особливості й обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, невизнання вини, поведінка під час та після вчинення злочинних дій, відсутність критики й співчуття до потерпілої, також обвинувачена не попросила вибачення у потерпілої, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.
Разом із тим, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність ІІ групи, місце реєстрації та місце постійного проживання, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, думку прокурора, висловлену в судових дебатах щодо можливості застосування ст. 75 КК України, позицію потерпілої, яка просила не призначати обвинуваченій суворе покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, з покладанням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винної, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Вирішуючи питання цивільного позову, суд виходить із наступного.
Статтею 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Відповідно до 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 10000 грн., то слід зазначити, що така майнова шкода не підтверджена та не доведена матеріалами кримінального провадження. Не надано доказів обґрунтування такого розміру матеріальної шкоди і потерпілою в судовому засіданні.
Суд вважає не доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі збитків на суму 10000 грн., оскільки така сума не підтверджена жодними доказами у справі.
Майнова шкода на суму 1635 грн., а саме вартість золотої каблучки, якою обвинувачена відкрито заволоділа, була відшкодована шляхом її повернення потерпілій працівниками поліції.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.
Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов не підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати у справі слід стягнути з обвинуваченої на користь держави в розмірі 150 грн.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7, 26, 100, 124, 368, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 150 грн.
Речовий доказ у справі:
- золоту каблучку вагою, 13 грама, 585 проби, 17 розміром, без каменів з накладкою з алмазними насічками, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у останньої, як у власника майна.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1