Єдиний унікальний номер 205/3540/22
У Х В А Л А
23 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача жестової мови ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ 2-го управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту, управління нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької області прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1142 КК України, перевіривши доводи клопотання та надані матеріали наглядового провадження,-

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , якому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1142 КК України, а саме у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, в умовах воєнного стану.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що для повного, об`єктивного та всебічного завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема, отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи, а також встановити всіх осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на наявні ризики того, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.
В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання та просив його задовольнити з огляду на підстави, викладені у ньому.

Прокурор підтримав клопотання слідчого і просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання слідчого заперечувала. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначила, що слідчим не доведено актуальність ризиків, які зазначені у клопотанні, а тому підстав для його задоволення немає. Крім того, остання вказала, що під час проведення слідчих дій у ОСОБА_7 вилучили його мобільний телефон, який, відповідно до відомостей кримінального провадження, є предметом вчинення злочину, а тому останній не зможе продовжувати скоєння злочину. Також захисник посилалася на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 постійного місця проживання у м. Торецьк Донецької області і відсутність закордонного паспорта, що в своїй сукупності свідчить про відсутність у нього можливості виїзду за кордон держави для переховування від органів досудового розслідування та суду. З огляду на зазначене захисник просила суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти клопотання слідчого і підтримав клопотання свого захисника.

Заслухавши клопотання слідчого і захисника, думки прокурора і підозрюваного ОСОБА_7 , дослідивши матеріали клопотань, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника про зміну підозрюваному запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Із положень ст.177 КПК України слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Додані до клопотання матеріали, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1142 КК України.

При цьому, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_7 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про продовження певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_7 .

Разом з тим, згідно з положеннями ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, зі змісту яких слідує, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України.

Як зазначено в п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, зареєстрований та постійно проживає у м. Торецьк Донецької області, отже, з метою уникнення відповідальності може вчинити спроби переховування від слідства та суду та безперешкодно залишити м. Дніпро. Крім того, на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення даного злочину, що у випадку застосування до ОСОБА_7 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_7 з вказаними особами та впливу на них у даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчий суддя вважає повністю обґрунтованим посилання слідчого на необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного з огляду на необхідність закінчення проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Поряд з цим слідчий суддя бере до уваги і той факт, що ОСОБА_7 до затримання проживав у м. Торецьк Донецької області, яке розташовано у безпосередній близькості до зони бойових дій, отже в разі обрання йому запобіжного заходу, що не пов`язаний із триманням під вартою, останній матиме потенційну можливість повторно вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, так як через вказане місто здійснюється рух колон військової техніки Збройних Сил України.

Також слідчий суддя враховує значний суспільний інтерес і резонанс, викликаний вчиненням злочинів проти основ національної безпеки України, що також слугує суттєвою підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Наведені обставини дають слідчому судді обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України, не зможе запобігти визначеним ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії», ризик знищення доказів утрачає свою значимість після їх повного зібрання. Із матеріалів клопотання вбачається, що на даний час досудове розслідування триває, у повному обсязі не зібрані докази в кримінальному провадженні. Тому, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного»

Враховуючи викладене, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише зазначає, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом.

Усі зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати недоцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також, з урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень (80 розмірів мінімальної заробітної плати) є достатньою і такою, що відповідає обставинам справи, а тому саме така її сума може бути внесена в якості забезпечення виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.177,178,181,184,192-196,198,395,532,534 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2-го управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту, управління нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької області прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1142 КК України задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) діб, тобто до 21 серпня 2022 року.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень (80 розмірів мінімальної заробітної плати). У випадку внесення застави на депозитний рахунок суду вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвалу мені оголошено та копію вручено: «23» червня 2022 року.

___________________________/ ОСОБА_7 /

З оригіналом згідно: Слідчий суддя -

Секретар