Справа № 725/5247/19
Провадження № 11-кп/4808/76/22
Категорія ст.289 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
потерпілого ОСОБА_14 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,
розглянувши у кримінальному провадженні № 0000242 за апеляційними скаргами апелянтки ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12

на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.10.2021 року

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , судимого 3.10.2018 Дарницьким райсудом м. Києва за ст. 204 ч.1КК України до штрафу 17 000 грн

засуджено:
- за ст. 146 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
- за ст. 189 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ст. 289 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ст. 186 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід йому до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, строк відбування покарання рахується з 24.02.2019 року;

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сєверодонецька Луганської області, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого
засуджено:
- за ст. 146 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі;
- за ст. 189 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ст. 289 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено йому 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід йому до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, строк відбування покарання рахується з 24.02.2019 року;

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя АДРЕСА_3 , раніше не судимого
засуджено:
- за ст. 146 ч. 2 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ст. 189 ч. 3 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ст.289 ч. 3 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно йому призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід йому до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, строк відбування покарання рахується з 24.02.2019 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 задовольнено частково. Стягнено з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на його користь майнову шкоду на 270 000 грн та моральну шкоду на 70 000 грн.
За вироком суду кримінальні правопорушення вчинено при таких обставин.
24 лютого 2019 року приблизно о 10 год. члени злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа на автомобілі «BMW X5» НОМЕР_1 прибули на вул. Руданського, 19-Б в м. Чернівці, де проживає потерпілий ОСОБА_14 . У цей час потерпілий виїжджав автомобілем «Vоlksvagen Caravelle» НОМЕР_2 , змушений був зупинись, оскільки виїзд був перекритий автомобілем обвинувачених. З нього вийшли обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , раптово підійшли до автомобіля потерпілого з різних сторін, відчинили дверки, застосували насильство та проти волі останнього, перекинули його на заднє пасажирське сидіння.
Далі, обвинувачений ОСОБА_9 сів біля потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_7 сів за кермо цього автомобіля та проти волі потерпілого поїхали до будинку АДРЕСА_4 . До потерпілого ОСОБА_14 підійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і невстановлена особа, нанесли йому удари руками по голові та по тілу. Після чого ОСОБА_8 пред`явив потерпілому незаконну вимогу про передачу на їх користь 10 000 доларів США. Отримавши негативну відповідь потерпілого, ОСОБА_7 , тримаючи в руках пістолет ПСРМ серії НОМЕР_3 направив його на потерпілого. Тоді обвинувачений ОСОБА_8 повідомив потерпілому, що вони везуть його в м. Київ.
Після чого, ОСОБА_7 присів на заднє сидіння автомобіля, обвинувачений ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля потерпілого і проти його волі поїхали в кінець вул. Герцена в м. Чернівці.
Прибувши туди, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, знову нанесли потерпілому удари руками по тілу та голові, пред`явили вимогу про необхідність передачі їм 10 000 доларів США. У подальшому ОСОБА_7 зі зброєю в руках сів на заднє сидіння автомобіля біля потерпілого. ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля потерпілого і вони направились на м. Київ.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 за безпосередньої участі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановленої особи, нанесли потерпілому умисні легкі тілесні ушкодження, а також погрожуючи застосуванням пістолета, що він сприйняв як реальну загрозу його життю та здоров`ю, заволоділи його автомобілем «Vоlksvagen Caravelle» НОМЕР_2 вартістю 715712, 82 грн.
Під час вказаних дій, обвинувачений ОСОБА_8 за безпосередньої участі обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановленої слідством особи, незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_14 , що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, та із застосуванням зброї, утримуючи його приблизно з 10 год. по 14 год. 50 хв. 24.02.2019, після чого його було звільнено.
Крім цього, приблизно о 14 год. 24.02.2019 на вимогу обвинувачених за проханням потерпілого ОСОБА_14 його знайомий ОСОБА_18 на ринку «Добробут» на території МТК «Калинівський ринок» передав невстановленій слідством особі гроші в сумі 10000 доларів США, які були передані ОСОБА_8 .
Таким чином обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, незаконно заволоділи 10 000 доларами США потерпілого ОСОБА_14 , що становить 270 000 грн. і є великим розміром.
При цьому 24 лютого 2019 року приблизно з 10 год. по 14 год. обвинувачений ОСОБА_7 , рухаючись в автомобілі потерпілого дорогою між с. Бояни Новоселицького району та с.Атаки Хотинського району Чернівецької області відкрито заволодів його майном, а саме: автомобільним електронасосом вартістю 2000 гривень; зарядним шнуром до мобільного телефону «Iphone» вартістю 250 грн.; парфумами «Hugo Boss» вартістю 800 грн.; двома USB запальничками вартістю 400 грн., всього майном на 3450 грн.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_19 подав апеляційну скаргу на російській мові без перекладу на українську мову, її залишено без руху, через не усунення порушень її повернуто;

-скаржниця ОСОБА_16 , як власниця автомобіля, оспорює вирок суду в частині конфіскації в дохід держави речового доказу автомобіля марки БМВ, модель Х5 НОМЕР_1 . Крім того, оспорює повернення ОСОБА_7 свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу BMW моделі Х5. Вона є власницею автомобіля, це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (1 том а.п. 214-215). Вона не знала чи могла знати про незаконне використання обвинуваченим ОСОБА_7 автомобіля. Просить скасувати вирок суду в частині конфіскації в дохід держави автомобіля БМВ, модель Х5 НОМЕР_1 та повернення ОСОБА_7 свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, повернути їй вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля;
-захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок суду ухвалено без належного дослідження всіх обставин справи. Обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 146 ч. 2 КК України не доведено, оскільки потерпілий ОСОБА_14 добровільно перебував у їх компанії, без всякого примусу. Немає доказів про те, що мало місце незаконне позбавлення його волі. З фрагменту відеозапису (4 том а.п. 65) вбачається, що за кермом автомобіля потерпілого перебував сам ОСОБА_14 . При цьому потерпілий користувався власним мобільним телефоном, зупинявся на автозаправочних станціях, де він міг вільно пересуватись, свідчать про відсутність події позбавлення волі людини. Підтвердженим є наявність боргу в ОСОБА_14 перед ОСОБА_8 , які перебували в товариських стосунках, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Матеріали справи не містять доказів про те, що мало місце незаконне заволодіння транспортним засобом, отже ОСОБА_8 жодних протиправних дій за ст. 289 ч. 3 КК України не вчиняв. Відсутня подія кримінального правопорушення за ст. 189 ч. 3 КК України, оскільки ОСОБА_8 мав намір забрати в ОСОБА_14 кошти, які були йому передані, або документи для виготовлення румунських паспортів. Недопустимими є всі докази через катування ОСОБА_8 працівниками поліції. Йому було діагностовано зараження рани та висока температура (записи в журналі ІТТ № 6). В протоколі затримання зазначено час затримання 19:00, а фактично ОСОБА_8 затримали о 16:00 год. і кілька годин тривали катування. За даним фактом ТУ ДБР в м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування на даний час про остаточне рішення не відомо. Отже, усі докази обвинувачення, отримані під час огляду місця події та затримання ОСОБА_8 24.02.2019 є недопустимими в силу вимог ст. 87 ч. 2 п. 2 КПК України. Свідченням цього є факт непредставлення речових доказів прокурором в судовому засідання та не дослідження їх судом. Захисту взагалі не відкритий такий доказ, як автомобіль Volksvagen Caravelle. Відсутня повна реєстраця кримінального провадження ЄРДР № 0000242 від 24.02.2019 (1 том а.п. 19), до якого в подальшому було об`єднано кримінальні провадження № 0000244 та № 0000243, що нівелює всі зібрані докази по справі, а також можливість складення та направлення до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_25 . Під сумнівом правомірність огляду автомобіля Volksvagen Caravelle НОМЕР_2 (1 том а.п. 110), оскільки ОСОБА_14 не є власником даного автомобіля, а слідчий суддя не надавав дозвіл на обшук іншого володіння майна. Аналогічний транспортний засіб БМВ Х5 стороні захисту не відкривався. Оспорює протоколи огляду (1 том а.п. 163, 174, 189), оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про обшук. Постанова про визнання потерпілим (т.2 том а.п. 49) містить ознаки підробки. Протокол огляду речового доказу від 24.02.2019 містить в собі не співпадіння в часі її проведення (2 том а.п. 76-80), тому він є недопустимим. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.02.2019 (2 тома.п. 92) не містить відомості про сукупність ознак за якими ОСОБА_14 впізнав особу ОСОБА_7 , що суперечить ст. 228 КПК. У висновку експерта від 5.06.2019 № 232-р (3 том а.п. 31) зазначена ринкова вартість автомобіля 715712,82 грн. замість дійсної вартості, що свідчить про відсутність кваліфікуючої ознаки за ст. 298 ч. 3 ККУ. Протокол отримання біологічних зразків для експертизи від 24.02.2019 розпочато о 23 год. 55 хв. та закінчено о 00 год. 10 хв. (3 том а.п.108), що суперечить ст. 87 КПК, оскільки проведення слідчих дій в нічний час забороняється.

-захисник ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, оскільки в ньому не конкретизовано які саме дії вчиняв ОСОБА_8 . При цьому потерпілий ОСОБА_14 не конкретизував де саме його бив Освальд. Згідно протоколу огляду місця події (1 том а.п. 44) в ході огляду автомобіля Volksvagen Caravelle не було виявлено жодних відбитків пальців, слідів ніг, волокон одягу, які б належали обвинуваченим. Це свідчить, що обвинувачені не заволодівали ним. Посилання суду на висновок експерта № 94 (3 том а.п. 120-123), про те, що нібито виявлено клітини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на задніх ручках автомобіля не є достовірними, оскільки знайдено клітини, статева належність яких не встановлена через відсутність клітин з ядрами.Сумнівними є показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які ніколи не бачили і не чули, щоб ОСОБА_8 вчиняв злочини, в яких він обвинувачується. Стверджує про наявність цивільно-правових відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , згідно яких потерпілий мав борг перед його підзахисним. Суд у вироку посилається на протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (1 том а.п. 19). Однак, згідно даного протоколу, ОСОБА_14 ніде не стверджував, що вимагали гроші саме в нього, зазначена фраза була дописана судом безпосередньо у вироку. Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.02.2019 (1 том а.п. 111-131) об`єктом огляду був автомобіль Фольксваген, проте цей доказ є неналежним, оскільки не було ухвали слідчого судді. Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.06.2019 (1 том а.п. 163-173) об`єктом огляду був автомобіль БМВ, модель Х5 НОМЕР_1 , то даний доказ не є допустимим, оскільки огляд місця події знову був підмінений обшуком іншого володіння особитобто автомобіля, на що згідно ст. 237 КПК України вимагається ухвала слідчого судді, яка відсутня. Також, дана слідча дія проводилась за відсутності власника даного автомобіля ОСОБА_16 (1 том а.п. 212), а заява на надання дозволу на огляд автомобіля ОСОБА_7 (1 том а.с. 162) немає жодної юридичної сили. При цьому суд невірно вказав дату складання протоколу, а саме: 24.06.2019, однак вбачається зі справи, що протокол датується 24.02.2019. Судом не взялась до уваги думка сторони захисту, щодо відкладення допиту потерпілого ОСОБА_14 , через неготовність до допиту, натомість він був допитаний тільки стороною обвинувачення, чим було порушено принцип змагальності. Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно нього. Запобіжний захід скасувати та звільнити його негайно в залі суду;

-обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним через те, що його захисником неодноразово заявлявся відвід суду, на що кожен раз отримувалась відмова, без можливості оскарження. Стверджує, що заволодіння транспортним засобом відбувалося без погрози життю потерпілого, а реальних збитків не нанесено. Також, немає мотиву злочину, що відповідає ст. 289 ч. 2 КК України. Переконує, що у вироку зазначені показання свідків та самого потерпілого ОСОБА_29 , яких вони не говорили в суді. При тому, показання обвинувачених не були взяті до уваги судом. Судом безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про виклик в суд та допит свідків ОСОБА_30 та співробітників поліції, які його затримували. Суд не взяв до уваги, що на момент його затримання, ключі від автомобіля та технічний паспорт знаходились в потерпілого ОСОБА_14 , а змиви, взяті криміналістами з керма підтверджують, що ні він, ні інші обвинувачені не керували даним транспортним засобом. Також, на його думку, слідчі навмисне пошкодили відеозапис з камери по вул. Руданській та не долучили відеозапис з АЗС та СПП, яке б доводило їх невинуватість. У вироку суд врахував обшук автомобіля BMW, який 6 місяців перебував невідомо де, та не був опломбований, ключі від нього втрачені працівниками поліції. Також, судом вказані змиви відбитків пальців з його пістолета Форд 12 Р, хоча вони не можуть доводити його провину у скоєному. Обвинувачений вказує, що його рідні відшкодували потерпілому ОСОБА_31 4000 доларів, без жодних розписок. Потерпілий знищив доказ, який був йому переданий, а саме свій мобільний телефон Iphone 6. Окрім цього, судом порушено його право на захист, оскільки не надали змоги ознайомитись із матеріалами справи, хоча дане клопотання було ним заявлене в суді. Зсилається на довготривале перебування під вартою, протягом трьох років, без жодної альтернативи і без доведення його вини. Просить вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Запобіжний захід відносно нього змінити на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою;
-захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржує вирок суду, стверджує, що розгляд справи проводився незаконним складом суду. Не можливо встановити яким чином було сформовано колегію суддів. Є порушення територіальної юрисдикції розгляду даної справи. Витяг із ЄРДР по даному факту стороні захисту не відкривався та відсутній в матеріалах справи, що порушує вимоги ст. 3 ч. 1 п. 5 КПКУ. Відсутність доказів реєстрації кримінального провадження ЄРДР № 0000242 від 24.02.2019, до якого в подальшому були приєднані інші кримінальні провадження: № 0000244 та № 0000243, нівелює всі зібрані докази по справі. Також, перекваліфікація обвинувачення з ст. 289 ч. 2 ККУ на ст. 289 ч. 3 ККУ під час досудового розслідування не проводилось, кримінальне провадження за даним фактом не реєструвалось в ЄРДР. Постанова про визнання потерпілим від 24.02.2019 (2 том а.п. 49) містить ознаки підробки, оскільки вже містить у вступній частині посилання на ч. 2 ст. 289 КК України, хоча на момент її винесення такої не існувало. Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.02.2019 (1 том а.п. 111) об`єктом огляду був автомобіль Volkswagen Caravelle НОМЕР_4 , проте в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про надання дозволу на такий обшук, натомість наявна ухвала про відмову в наданні такого. Варто зазначити, що при даному обшуку із дорожньої сумки ОСОБА_8 , яка знаходилась у вказаному автомобілі, було вилучено грошові кошти в сумі 5000 доларів США. В період огляду місця події, слідчим ОСОБА_32 одночасно проводились дві слідчі дії в різних місцях (1 том а.п. 11). Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.06.2019 (1 том а.п. 163-173) об`єктом огляду був автомобіль БМВ, модель Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , то даний доказ є неналежним, оскільки слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання про обшук. Протокол отримання біологічних зразків від 24.02.2019 розпочато о 23.55 год., закінчено о 00 год. 10 хв. (3 том а.п. 108) є недопустимим, оскільки проведений в нічний час, в порушення ст. 223 КПКУ. Також, висновок експерта № 94 від 03.07.209 (3 том а.п. 120) не містить чітких відповідей на питання, не підтверджено наявність біологічних зразків на марлевих змивах з авто Volkswagen Caravelle. Протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.02.2019 (2 тома.п. 92) не містить відомості про сукупність ознак для впізнання, що суперечить ст. 228 КПК. Потерпілий ОСОБА_33 не міг вказати в який момент йому наносились удари обвинуваченими, адже за відеозаписами всі особи перебували в спокійному стані. Свідок ОСОБА_26 ствердив в суді, що не бачив жодних ушкоджень в потерпілого при зустрічі з ним, після події. Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_35 , які вказали, що потерпілий добровільно залишався в компанії з обвинуваченими та саме потерпілий був ініціатором поїздки в м. Кам`янець-Подільський. Це підтверджується відеозаписом (4 том а.п. 65), згідно якого саме потерпілий перебував за кермом автомобіля Volkswagen Caravelle, в той час як ОСОБА_7 керував автомобілем БМВ, модель Х5 та одних протиправних дій не вчиняв. Відсутня подія злочину передбаченого ст. 186 ч. 1 ККУ, згідно якого ОСОБА_7 викрав речі з автомобіля, оскільки на одній із заправок сам потерпілий дав йому ці речі, що підтверджується показаннями обвинувачених. Також, відсутня подія злочину за ст. 289 ч. 3 ККУ, так як спростовується факт заволодіння обвинуваченими транспортним засобом потерпілого ОСОБА_36 Відсутня подія злочину, передбаченого ст. 189 ч. 3 ККУ, оскільки свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_39 підтвердили факт наявності боргу в потерпілого ОСОБА_40 . Перед ОСОБА_8 . Таким чином, потерпілий, повідомляючи про своє викрадення переслідував мету уникнути відповідальності за заволодіння коштами ОСОБА_8 . Просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції;
- захисник ОСОБА_41 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не погоджується із вироком суду, вважає, що судом порушено вимоги ст. 315 ч. 3 КПК України щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого під час підготовчого засідання, оскільки даного клопотання від прокурора не поступало. Стверджує, що суд у вироку послався на докази, які безпосередньо в судовому засіданні не досліджувались, зокрема щодо речових доказів. Також, судом вказано у вироку протокол огляду місця події від 24.02.2021 року, проте такого документу не існує, і жодної ухвали про виправлення описки судом винесено не було. Не зрозумілим є те, що потерпілому ОСОБА_14 пред`явили особу для впізнання по фотографії, а не вживу. Суд посилається на протокол огляду предметів, які булим вилучені з місця події 24.02.2019, однак не вказує, що це за предмети (назва, опис, кількість). У вироку вказано, що доказом є акт особистого огляду речей, проте чинним КПК не передбачено таких документів, тому він не може бути допустимим доказом. Помилково суд у вироку послався на ст. 235 КПК України, натомість зазначивши вимоги ст. 237 КПК України, яка регулює огляд, а не обшук житла чи іншого володіння особи. В судовому засіданні суд позбавив можливості обвинувачених та їх захисників допитати потерпілого ОСОБА_14 . Також, у вироку суд зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 289 ч.3 та ст. 146 ч. 2 КК України, а за ст. 189 ч. 3 КК України він підозрюється, тому не зрозуміло який його процесуальний статус, обвинувачений чи підозрюваний. Переконує, що в потерпілого ОСОБА_14 мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_8 , тому подавши заяву в поліцію на обвинувачених він вирішив не віддавати ці кошти. Вважає, що дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати, як співучасть у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто за ст. 27 ч. 2, т. 355 ч. 2 КК України. Щодо обвинувачення його за ст. 289 ч. 3 КК України, слід зазначити, що ОСОБА_42 не керував автомобілем, оскільки не володіє навиками водіння транспортних засобів. Під сумнівом також обвинувачення його за ст. 146 ч. 2 ККУ, оскільки потерпілий ОСОБА_33 мав можливість спілкуватись по мобільному телефону та міг би повідомити про незаконні дії обвинувачених в поліцію. Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень передбачених ст. 146 ч. 2, ст. 289 ч. 3, ст. 189 ч. 3 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 27.ч 2, ст. 355 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Подано клопотання про зміну обвинуваченим запобіжних заходів з метою добровільної мобілізації для захисту України:
-народним депутатом ОСОБА_43 , захисником ОСОБА_44 , волонтерським штабом «Оборона Голосієво» щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ;

-захисника ОСОБА_10 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ;

-захисника ОСОБА_41 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній інстанції:

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , їх захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_41 підтримали подані ними апеляційні скарги про незаконність й необґрунтованість вироку, просять задовольнити їх в повній мірі;

- прокурор, потерпілий ОСОБА_14 та його представник заперечили доводи всіх апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, вважають вирок суду законним й обгрунтованим, призначене покарання законним й справедливим, тому просять залишити вирок без змін.

З`ясувавши обставини цього провадження, проаналізувавши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, він не може містити істотних суперечностей.

Оскаржений вирок не відповідає вказаним вимогам закону, тому в силу вимог ст. 411 ч.1 п.4 КПК України підлягає скасуванню через допущені істотні процесуальні порушення й суперечності з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до ст. 374 ч.3 п.2 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна розпочинатися з короткого формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Всупереч цим вимогам закону суд, не сформувавши вказану фабулу встановленого ним обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, зразу приступив до викладу фактичних обставин та обстановки подій. Це можна прирівняти до того, що суд не встановив, які кримінальні правопорушення ними вчинено. До викладу фактичних обставин злочинів суд може переходити лише після формулювання доведеного в суді обвинувачення винних осіб. Відсутність такого формулювання на початку вказаної частини оскарженого вироку ставить під сумнів наступні висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 через істотну суперечність висновків суду.
Такі суперечності вироку апеляційний суд відносить до істотних процесуальних порушень, які згідно ст. 212 ч.1 КПК України перешкодили суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, що є підставою для його скасування з призначенням нового судового розгляду.
Крім того, до істотних процесуальних порушень суду першої інстанції належать наступні допущені ним у вироку порушення.
На 3, 4, 5, і 6 сторінках вироку суд, зразу після викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, зазначає істотно суперечливі висновки про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 « обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст. 146 КК України »; «обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України » ; «обвинувачений ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України».
Таке застосування у цій частині вироку правових понять «обвинувачуються» і «підозрюються» містить прямі ознаки виправдувального вироку, вони не можуть бути застосовані в обвинувальному вироку, в якому щодо винних осіб суд має констатувати вчинення ними певних злочинів, а виклад того, що вони «обвинувачуються» і «підозрюються» у їх вчиненні. Тому ці обставини викликають істотні сумніви в обгрунтованості остаточних висновків суду про доведеність обвинувачення підсудних за вказаними статтями КК України.
Такі суперечності у вироку є істотними процесуальними порушеннями, які не можуть бути усунені апеляційним судом, вони є безумовними підставами для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.
До істотних процесуальних порушень апеляційний суд відносить дані про те, що не з`ясовано результатів повідомлень обвинувачених про незаконні методи досудового розслідування щодо окремих з них та наслідків їх перевірки. Без цих даних вирок суду не може вважатися законним й обгрунтованим, оскільки вказані результати можуть мати істотні процесуальні наслідки у цьому провадженні і через можливі порушення прав обвинувачених на захист впливати на допустимість чи недопустимість доказів у цій справі.
Крім того, у вироку не наведено доказів про те, що потерпілий ОСОБА_14 сприйняв пістолет, який демонструвався одним із обвинувачених, як реальну загрозу своєму життю чи здоров`ю, а також про перенесення ним фізичних страждань під час вчинення злочинів, що має істотне значення для правильної кваліфікації дій обвинувачених. В наведених у вироку його показаннях цих обставин немає, інших доказів не наведено.
Апеляційна скарга скаржниці ОСОБА_16 про повернення їй автомобіля та свідоцтва про його реєстрацію не може бути вирішено апеляційною інстанцією через скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд. Лише суд першої інстанції має право вирішувати клопотання ОСОБА_16 щодо речових доказів і знарядь злочину.

Інші апеляційні доводи апелянтів, зокрема про недопустимість окремих доказів, мають бути предметом дослідження й оцінки судом при новому судовому розгляді.

Заявлені клопотання про зміну запобіжних заходів всім обвинуваченим більшістю голосів колегії суддів відхиляється на підставі того, що необхідно забезпечити їх належну процесуальну поведінку при новому судовому розгляді. Тому за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, обвинувачення підсудних у застосуванні насильницьких дій, апеляційний суд обирає обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання їх під вартою на 60 днів без визначення застави.
Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на недопустимість порушення розумних строків судового розгляду у нескладній, малоепізодній справі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_41 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та скаржниці ОСОБА_16 задовольнити частково, вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.10.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Клопотання про зміну обвинуваченим запобіжних заходів відхилити.
Обрати запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вигляді тримання їх під вартою на 60 днів до 15.05.2022 року.
Ухвала не оскаржується.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4