КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3065/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003139, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

По справі вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 31.10.2021 о 20 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу АЗС «WOG» біля проїжджої частини по АДРЕСА_2 , помітив неповнолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який біг йому на зустріч по тротуарній доріжці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , повалив його на землю та сів на нього зверху. Застосувавши таким чином до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, обвинувачений відкрито заволодів мобільним телефоном «XiaomiМІ 11 Lite», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із номером телефону: НОМЕР_3 , загальною вартістю 7852 грн., діставши його з кишені куртки ОСОБА_9 .
Із викраденим майном ОСОБА_7 направився в сторону Русанівського мосту. Коли неповнолітній ОСОБА_9 наздогнав обвинуваченого та висловив вимогу повернути мобільний телефон, ОСОБА_7 висловив щодо потерпілого словесну погрозу застосування насильства ножем, який сприйняв її як реальну.
В подальшому ОСОБА_7 з викраденим мобільним телефоном з місця вчинення злочину втік, завдавши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 7852 грн.
В поданій апеляційній скарзі із уточненнями захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять даних, які свідчать про наявність у потерпілого ОСОБА_9 наслідків від застосування насильства у вигляді саден, синців, подряпин, тощо, а відтак відсутні підстави вважати, що обвинуваченим ОСОБА_7 , при вчинені грабежу було застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Положеннями ч.2 ст.94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.
Суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження за висунутим обвинуваченням, свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину обґрунтував доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив, що 31.10.2021 приблизно о 20.30 перебував поблизу АЗС «WOG» біля проїжджої частини по Броварському пр-ту, 15 що у м. Києві. До нього наблизився ОСОБА_7 та попросив сигарету. В подальшому обвинувачений повалив його на землю, сів зверху та різким рухом дістав із кишені куртки мобільний телефон «XiaomiМІ 11 Lite». Заволодівши телефоном, ОСОБА_7 направився в напрямку парку. Піднявшись із землі, він направився слідом за обвинуваченим, висловлюючи вимогу віддати належний йому мобільний телефон. У відповідь ОСОБА_7 висловив словесну погрозу застосування ножа;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинення злочину від 31.10.2021 року, згідно якого законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 повідомила, що близько 20 години 30 хвилин в м. Києві по Броварському пр-ту, 15, невідома особа відкрито заволоділа майном неповнолітнього ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном «XiaomiМІ 11 Lite»;
- даними огляду місця події від 31.10.2021 р., згідно якого визначено місце, де невідома особа відібрала у потерпілого телефон;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2021 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила пограбування;
- даними протоколу проведення особистого обшуку затриманої особи від 31.10.2021 року, згідно якого у ОСОБА_7 вилучено мобільний телефон «XiaomiMI 11 Lite».
- даними тесту приладу «Drager», яким встановлено наявність у ОСОБА_7 алкоголю в кількості 2,09%.
Оцінивши наведені вище докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Всупереч доводам апелянта, судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджено належними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою заволодіння майном потерпілого застосував до неповнолітнього ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме повалив його на землю та сів зверху. Утримуючи потерпілого в такому стані, обвинувачений різким рухом руки дістав із кишені куртки ОСОБА_9 мобільний телефон «XiaomiМІ 11 Lite», яким відкрито заволодів проти волі останнього.
Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я
потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого

тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу

здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення

інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне
позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя

чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені

під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186

КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК

не потребують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам провадження та не спростовуються доводами, викладеними у апеляційній скарзі захисника.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, який відносить до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано визначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, за результатами апеляційного перегляду не встановлено невідповідностей висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі.
З огляду на те, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4