Справа № 369/3133/22
Провадження №1-кс/369/487/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві, в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0001036 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ.

Так, у період часу з 24.03.2022 близько 17 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , який перебував поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 перебуваючи в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, невстановленим способом проникли на подвір?я домоволодіння, розташованого за адресою:АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження металопластикового вікна проник до розташованого на ньому будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: спортивний велосипед марки Azimut синього кольору, спортивний велосипед марки GTX синього кольору , шуруповерт чорно-помаранчевого кольору марки Black&Decker 10 вольт, болгарка чорного кольору марки Dnipro-M 1000 w, набір гроверів марки Expert, лобзик Black&Decker 400 w, екшн-камера 4k ultra HD , дрель-шуруповерт марки Forte DS 459-2VR 450 w, планшет в чохлі марки Ainol Aurora, дитячий наручний годинник марки Elari KidPhone 3G червоного кольору, дитячі наручні годинники марки Elari KidPhone 3G чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору марки Nokia N 82, лещата б/н, набір свердл б/н, самокат марки Explore чорно-салатового кольору, самокат (алюмінієвий) марки Hexagone сірого кольору, сумка дитяча чорного кольору з синіми вставками, шкіряні перчатки (пара) чорного кольору б/н, сікатор з зелено-помаранчевими ручками марки Gardener б/н, FM приймач б/н, ноутбук марки Dell .

У подальшому, ОСОБА_6 зник з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, тобто отримавши можливість вільно ним розпоряджатися, чим спричинив потерпілому майнову шкоду у розмірі вартості викраденого майна.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0001036 від 08.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
09.04.2022 слідчим за погодженням з прокурором Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Могильов Республіка Білорусь, громадянин Білорусії, одружений, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованому АДРЕСА_3 та проживаючому за адресою : АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючому, зі слів раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколи огляду місця події, протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протокол перегляду відеозапису, протоколи пред`явлення предмета для впізнання та інші матеріали в сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному випадку ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Реальним є ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний є громадянином іншої країни Республіки Білорусь, на території України проживає з 2020 року, та по даний час офіційно не набув статус біженця, документів підтверджуючих законність проживання не надано ;
- підозрюваний не має постійного місця роботи.

Враховуючи ці обставини і тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, існує реальний ризик залишення ним місця проживання з метою переховуватися від органів розслідування та суду в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце роботи та проживання потерпілого та свідків, зможе незаконно впливати на них. На даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, тому він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому слідчий просив застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могильов Республіка Білорусь, громадянина Білорусії, одруженого, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою : АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючого, зі слів раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Розгляд клопотання здійснюється без участі підозрюваного ОСОБА_6 з врахуванням окремих складнощів, які виникають із повноцінною реалізацією положень кримінального процесуального законодавства в умовах воєнного стану та збройної агресії РФ відносно України, ведення на території м. Києва та Київської області активних бойових дій, та у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці сторін та учасників кримінального провадження, на підставі рекомендацій наданих в листі Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 2/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану».
Захисник ОСОБА_4 проти вимог клопотання заперечувала та просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжних захід, а саме цілодобовий домашній арешт.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, докази свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання слідчого на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

В даному випадку ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, може переховуватись від суду, тим самим може вчинити ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Panchenkov . Russia ( Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину під час дії на території України воєнного стану.
Ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний є громадянином іншої країни Республіки Білорусь, на території України проживає з 2020 року, та по даний час офіційно не набув статус біженця, документів підтверджуючих законність проживання не надано ;
- підозрюваний не має постійного місця роботи.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце роботи та проживання потерпілого та свідків, зможе незаконно впливати на них. На даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, тому він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Отже, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 , у разі незастосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; міцність соціальних зав`язків.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючи обставин, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам з урахуванням ступеня встановлених ризиків та характеризуючи матеріалів стосовно підозрюваного.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.
Слідчий суддя зазначає, що у даному випадку є можливим визначення застави, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі, що буде релевантним встановленим ризикам кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання та необхідності його задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання -задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могильов Республіка Білорусь, громадянина Білорусії, одруженого, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою : АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючого, зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, а саме до 06 червня 2022 року (включно).

Одночасно визначити розмір застави для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 20 * 2481 гривень = 49 620 гривень (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень).
Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо неї;
- не відлучається із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками;
- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1