Провадження № 1-кс/686/8525/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого від 05.08.2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000140,

встановив:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 від 05.08.2022 р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000140, посилаючись на те, що вказана постанова не є вмотивованою, оскільки не містить жодної підстави вважати ОСОБА_4 особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. ОСОБА_4 вказує, що незаконними діями працівників поліції йому було завдано шкоду, яка виразилась «у незаконному, необґрунтованому та безпідставному затриманні його та доставленні до відділку поліції, що в свою чергу призвело до душевного хвилювання, морального подавлення ОСОБА_4 ». Крім того, вказує, що він вже є потерпілим, як особа, яка подала заяву про скоєння стосовно нього злочину, але слідчий тривалий час не виконував вимоги КПК та не ознайомив ОСОБА_4 з його процесуальними правами та обов`язками як потерпілого. Тому у скарзі просить визнати протиправну бездіяльність старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину, та скасувати постанову вказаного слідчого від 05.08.2022 р., у кримінальному провадженні №0000140, про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, як таку, що не відповідає вимогам законодавства.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримала вимоги скарги.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000140, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із наданих матеріалів вбачається, що Першим СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000140 від 10.06.2022 р., з правовою кваліфікацією ч.1 ст.365 КК України.

03.08.2022 р. ОСОБА_4 звернувся до старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 із клопотанням, в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000140.

Постановою старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 від 05.08.2022 року ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000140.

Згідно зі ст.55 КПК України , потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим, слідчий у постанові від 05.08.2022 року вказує, що на сьогодні відсутні підстави для залучення ОСОБА_4 до провадження як потерпілого, також у кримінальному провадженні відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення, ОСОБА_4 завдано майнової чи моральної шкоди.

Слідчий обґрунтовано застосовує у постанові ч.5 ст.55 КПК України, якою визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Системний аналіз змісту ст.55 КПК України на предмет того, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, дає однозначні підстави вважати, що це особа, якій кримінальним правопорушенням, вчиненим іншою особою, заподіяно шкоди. В даному ж випадку, в ході досудового розслідування, не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність шкоди, заподіяної ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням.

Також, ОСОБА_4 у своєму клопотанні від 03.08.2022 р. не зазначає, яку саме шкоду йому було завдано саме кримінальним правопорушенням та в чому вона полягає, у вказаному клопотанні лише висловлено прохання слідчому визнати його, ОСОБА_4 , потерпілим у кримінальному провадженні №0000140.

У заяві (скарзі) ОСОБА_4 від 29.03.2020 року, на підставі якої були внесенні відомості до ЄРДР, теж відсутнє обґрунтування заподіяння ОСОБА_4 шкоди.

Слідчий суддя критично оцінює посилання ОСОБА_4 у скарзі на те, що через незаконні дії працівників поліції ОСОБА_4 було завдано шкоду, у незаконному та безпідставному його затриманні, що призвело до душевного хвилювання, морального подавлення ОСОБА_4 , оскільки матеріали кримінального провадження на сьогоднішній день не свідчать, про заподіяння ОСОБА_4 шкоди внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, до того ж обставини, начебто заподіяної, на думку скаржника, моральної шкоди, про які він зазначає у поданій до слідчого судді скарзі, не були предметом розгляду слідчого, який 05.08.2022, на підставі досліджених матеріалів кримінального провадження №0000140 ухвалив рішення про відмову у визнані ОСОБА_4 потерпілим, оскільки заявник ці обставини не вказував у своїх заяві (скарзі) від 29.03.2022 р., клопотанні від 03.08.2022 р. та під час його допиту 29.07.2022 р., а отже вони не могли бути покладені у основу прийнятого слідчим рішення .

Таким чином, вважаю, що постанова слідчого від 05.08.2022 року про відмову в визнанні потерпілим є вмотивованою, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.ст.40, 55, 110, 220 КПК України. Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження № 0000140, тому у задоволенні поданої ОСОБА_4 скарги, на даній стадії досудового розслідування, слід відмовити.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні скарги щодо скасування постанови слідчого від 05.08.2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, слідчий суддя відмовляє й у вимозі скаржника щодо визнання протиправною бездіяльності старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 щодо не ознайомлення ОСОБА_4 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину.

Так, відповідно до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Чинний КПК України не містить повноважень слідчого судді на визнання протиправною бездіяльності слідчого, яка, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, не є предметом оскарження під час досудового розслідування, тому й ця вимога скарги ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, а також те, що в ході розгляду скарги ОСОБА_4 , не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею немає.

Керуючись ст.ст. 110, 303-307 КПК України, -

постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_5 від 05.08.2022 р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000140, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя