Справа № 165/93/22 Провадження № 11-кп/802/436/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в матеріали кримінального провадження № 0000573 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 21 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду судом кримінального провадження №0000573 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 21 березня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 19 травня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є достатніми для переконання, що існують передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів які б вказували на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також зазначає, що обвинувачення у скоєнні інкримінованого злочину не обґрунтовано незаперечними доказами. Просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приписами ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» передбачено, що запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано та вмотивовано продовжив обвинуваченому строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.2 ст.156 КК України (кримінальне провадження № 0000573 від 27.10.2021).
Обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення підтверджується показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 27.10.2021, висновками судової психіатричної експертиз.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і апеляційний суд.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, на даному етапі судового розгляду ще не досліджено показань свідків, не досліджено також письмові та речові докази.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин вчинення злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, те, що потерпілою від його неправомірних дій є малолітня особа, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 21 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий

Судді