Справа № 132/601/22
Провадження №11-сс/801/170/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2022 за № 0000062,

якою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 16.03.2022 по 14.05.2022 включно, з визначенням розміру застави відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван Республіки Вірменія, громадянина України, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

16 березня 2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся слідчий СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, старший лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням прокурора Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

У клопотанні слідчий вказує, що у СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження №0000062 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , близько 22:30 год. 14.03.2022 проходив повз території домоволодіння свого знайомого ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел направлений на вчинення крадіжки велосипеда останнього.

В зв`язку із цим, ОСОБА_7 , 14.03.2022 близько 22:30 год. діючи таємно, з прямим умислом, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи явну протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив металеву хвіртку та проник на огороджену штахетним парканом територію домоволодіння ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , звідки здійснив крадіжку велосипеда марки «Дорожник Комфорт», темно-синього кольору, розміром коліс 28, вартістю 2000,00 грн., належного ОСОБА_10 .

Заволодівши чужим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 2000,00 грн.

ОСОБА_7 15.03.2022 затримано за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та 16.03.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

На момент повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України органом досудового розслідування зібрано вагомі докази, що підтверджують причетність підозрюваного до вчинення інкримінованому йому кримінального правопорушення.

Зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду будинку ОСОБА_7 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, речовим доказом у справі.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважала, що зазначені докази є вагомими та дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На час розгляду вказаного клопотання у суді ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним особі підозрюваного та суспільній небезпечності вчиненого діяння.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, тим самим усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає до восьми років позбавленні волі, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та експерта у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 8 років), а також те, що наразі в Україні введено воєнний стан, ОСОБА_7 являється уродженцем м. Єриван республіки Вірменія, у зв`язку із чим може переховуватися від органу досудового розслідування та у зв`язку із воєнним станом вживати заходів по неконтрольованого перетину кордону України з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тому, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Зазначив, що також існує ризик того що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показів, оскільки йому вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані потерпілого, але й його фактичне місце проживання (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що може позбавити орган досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні, допустимі та беззаперечні докази вини підозрюваного.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також з огляду те, до підозрюваний не працює та не має законних джерел до існування, вважає, що існує ризик вчинення останній іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що саме застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повністю відповідає охороні прав і інтересів суспільства, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать процесуальні рішення на стадії досудового слідства та не зможуть запобігти доведеним ризикам, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу буде передчасним.

В судовому засіданні прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 мотивуючи доцільність задоволення клопотання органу досудового розслідування зазначила, що ОСОБА_7 , за місцем проживання характеризується негативно, постійного місця роботи немає, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні.

Слідчий ОСОБА_9 підтримав подане клопотання та просив його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні, проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в певний період доби.

Прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 проти застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу заперечила.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2022 року клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП України у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, уродженця м. Єреван республіки Вірменія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 16.03.2022 року по 14.05.2022 року включно.

Вирішено, що підозрюваний ОСОБА_7 має право в будь-який момент внести заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 14 травня 2022 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятора ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваного зобов`язано виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду від 16.03.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, слідчим суддею залишені поза увагою вимоги ст.178 КПК України, не наведено жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, доказів про існування ризиків не надано. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_7 є громадянином України, все життя проживає на території України, в будинковолодінні яке належить його матері, на даний час працює не офіційно різноробочим, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання пахова грижа. Немає наміру покидати територію України, будь-які родинні зв`язки у Вірменії у нього відсутні. Також вважає, що тримання під вартою його підзахисного в умовах воєнного стану вУкраїні, потребує додаткових людських та фінансових ресурсів держави, що за даних обставинах кримінального правопорушення є недоцільним та невиправданим. За таких обставин вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою. Також надала для приєднання до матеріалів судового провадження свої письмові заперечення.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що в клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину, а також обґрунтовано необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_7 розлучений, за місцем проживання характеризується негативно, не має на утриманні дітей та батьків, зловживає спиртними напоями, постійного місця роботи та інших соціально-стримуючих факторів не має, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Також слідчий суддя виходив з того, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 15.03.2022, протоколом допиту потерпілого від 15.03.2022, протоколом додаткового допиту потерпілого від 16.03.2022, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.03.2022, повідомленням про підозру від 16.03.2022 року, протоколом допиту підозрюваного від 16.03.2022 року. Також ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, скоїв злочин в умовах воєнного стану у період комендантської години, беручи до уваги покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині (у виді позбавлення волі на строк до 8 років), а також те, що наразі в Україні введено воєнний стан, слідчий суддя вважав, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо неконтрольованого перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слідчий суддя вважав що інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч.2 ст.131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст.176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст.177 КПК України.

Також з урахуванням досліджених обставин, суми завданої матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, майнового стану підозрюваного,слідчий суддя вважав достатнім розмір застави для ОСОБА_7 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 49 620 грн.

Так, згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про схильність останнього до вчинення злочинів, оскільки в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, скоїв злочин в умовах воєнного стану у період комендантської години. можепереховуватися від органу досудового розслідування та в зв`язку із воєнним станом вживати заходів щодо неконтрольованого перетину кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, маючи його анкетні дані, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання, так як при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. При цьому згода як захисника, так і самого підозрюваного на залишення певного виду запобіжного заходу, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є умисним корисливим злочином, з метою особистого збагачення вчиненого в умовах воєнного стану, в період комендантської години свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину проти власності, востаннє був засуджений Калинівським районним судом Вінницької області 04.03.2021 за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_7 зареєстрованого місця проживання на території Вінницької області, певного захворювання, проходження ним військової служби у м. Бердичів, про що зазначив захисник у свої апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Відповідно до наявної в матеріалах судового провадження довідки виданої 18.03.2022 року Корделівським Старостинським округом Калинівської міської територіальної громади Вінницької області, ОСОБА_7 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 . Дітей на утриманні не має.
За таких обставин, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду доводи захисника щодо утримання останнім свого неповнолітнього сина. Жодного доказу в підтвердження наведеного захисником апеляційному суду надано не було.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до наявної в матеріалах судової справи довідки-характеристики виданої 16.03.2022 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 проживає один, за час проживання на території округу зарекомендував себе з негативної сторони. Притягувався до кримінальної відповідальності, постійного місця роботи не має.
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

Також доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності в ОСОБА_7 захворювання «пахова грижа» на даний час не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані захисником не були.

Відповідно до Закону України "Про попереднє ув`язнення" у разі необхідності, особам, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в установі попереднього ув`язнення надається уся необхідна медична допомога та можливість додаткових відповідних обстежень проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Водночас застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, апеляційний суд зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема вчинення останнім кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, а також даними про особу підозрюваного, який є особою раніше не судимою в силу ст.89 КК України, схильність останнього до вчинення злочинів, відсутність постійного місця роботи, відсутність стійких соціальних зв`язків, зловживання спиртними напоями, вважає, що буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатній забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Калинівського районногосуду Вінницької області від 16 березня 2022 року якою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 16.03.2022 по 14.05.2022 включно, з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4