Справа № 591/2705/21
Провадження № 1-кп/591/206/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2022 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0000670 від 25.03.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, громадянин України, українець, офіційно не одружений, має на утриманні дитину 2019 року народження, освіта середня неповна, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.12.2021 за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289, ст.ст.69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.03.2021 близько 22:00 год. у ОСОБА_6 , який перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та побачив там транспортний засіб ВАЗ 21063, бежевого кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , вартістю, відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи від 09.04.2021 №СЕ-19/119-21/4011- АВ, 15861 грн, виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, 24.03.2021 близько 22 год. 00 хв. вирвав резинку-ущімлювач вікна водійських дверей, після чого просунув руку під вікном до замку вказаних дверей та смикнув пальцями мотузку замка дверей до гори, відчинив їх. Після чого сів до авто та вирвав «барабан» - замок запалювання, приєднав дроти до нього, поворотом «барабану» завів автомобіль та з місця вчинення злочину зник на транспортному засобі.

Вказаним транспортним засобом розпорядився на власний розсуд, залишивши його на проїзній частині дороги по вулиці Космічній в м.Суми неподалік будинку АДРЕСА_4 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом ВАЗ 21063, бежевого кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , вартістю, відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи від 09.04.2021 №СЕ-19/119-21/4011-АВ, 15861 грн., ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату та час він повертався з роботи. Йдучі по вул. Харківській, по протилежній стороні від ТРЦ «Мануфактура», побачив бежевий ВАЗ потерпілого та вирішив заволодіти цим транспортним засобом. Для цього він вирвав резинку-ущімлювач вікна водійських дверей, після чого просунув руку під вікном до замку вказаних дверей та смикнув пальцями мотузку замка дверей, відчинив їх, при цьому зламав замок. Після цього сів в автомобіль та вирвав «барабан» - замок запалювання і, завівши автомобіль, поїхав додому. Зранку знову на цьому транспортному засобі поїхав на вул. Курську, а потім знову поїхав додому та на вул. Космічній біля магазину «Рона» залишив автомобіль. Зазначив, що їхав в автомобілі сам, рухався лише по місту зі швидкістю 70-80 км/год, в ДТП не потрапляв, автомобіль не заправляв паливом, автомобіль був в корозії, інших деталей щодо стану транспортного засобу зовні та в салоні не пам`ятає, оскільки не звернув увагу. Вказав, що відкривав багажник автомобіля, при цьому на ньому також зламав замок. В багажнику були вудочки, інших речей не було, в багажнику шукав балоновий ключ. Ніякого майна з транспортного засобу він не брав. Свою вину він визнає повністю. Просив суворо не карати, зазначив, що вчинив погано.

Цивільний позов визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 600 грн за зламану систему центрального замку.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України за клопотанням прокурора визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши наслідки такого порядку розгляду та впевнившись у добровільності позицій і правильному розумінні фактичних обставин усіма учасниками процесу, обмежившись допитом обвинуваченого, а допитом потерпілого, свідка і дослідженням доказів, що стосуються розгляду цивільного позову.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, розмір завданої шкоди, особу винного, його поведінку одразу після вчинення злочину та в подальшому, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин слід віднести повне визнання вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю злочину.

Під час судового розгляду як сторона обвинувачення так і сторона захисту вказувала на наявність такої пом`якшуючої обставин як щире каяття, але суд з такою позицією погодитись не може.

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_6 щирого каяття, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, ОСОБА_6 хоча і визнав в повному обсязі вину, однак будь-яких дій щодо компенсації потерпілому матеріальних збитків в частині визнаного розміру цивільного позову, чи висловлення щирого жалю та дійсного осуду своєї поведінку в судових засіданнях не висловлював, формально зазначивши про негативну оцінку своєму діянню у відповідь на запитання суду.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_6 до вчинення даного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря психіатра, згідно висновку судово-психіатричного експерта №102 від 12.04.2021 на час вчинення кримінального правопорушення не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру та може брати участь в судовому засіданні.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Крім того, оскільки обвинувачений вчинив даний злочин до постановлення вироку Ковпаківським районним судом м. Суми від 06.12.2021, то остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі. Крім того, слід зарахувати у строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_6 під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України з дня його затримання з 25.03.2021 до 26.03.2021 включно та повністю зарахувати відбуте частково покарання за попереднім вироком.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 19933 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Так, допитаний в судовому засіданні щодо заявленого цивільного позову потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що транспортним засобом володіє з жовтня 2020 року, технічний огляд автомобіля не проводив жодного разу, т/з використовує за потреби. За тиждень до події відремонтував двигун і на станції ТО йому пояснили, що необхідно пригнати автомобіль ще раз після того, як він проїде 1000 км, щоб відрегулювати клапани. Приїхавши приблизно 17 березня 2021 року на стоянку на вул. Харківська біля буд. 3, він скинув пробіг до нулів, щоб відрахувати пробіг в 1000 км; впевнений, що в бензобаку залишалося 15 л палива. Транспортний засіб споживає палива близько 9л/100 км. Транспортний засіб не використовував до 25.03.2021. Приблизно об 11 год 25.03.2021 він вийшов з будинку та побачив, що автомобіля немає на тому місці, де він його залишив, зателефонував на службу 102, через дві години автомобіль знайшли. Коли працівники поліції віднайшли викрадений транспортний засіб, на одометрі було 126 км, а бензобак був порожній, отже вважає, що саме таку відстань проїхав ОСОБА_6 на його т/з. При цьому, потерпілий переконаний, що обвинувачений їздив по брудному бездоріжжю на великій швидкості, в результаті чого тріснув двигун, пошкоджена система охолодження, кермове управління, відірвано задні бризговики, додаткові дзеркала бокових дзеркал, пошкоджено передній бампер, бокові дзеркала, необхідна заміна передніх пасажирських дверцят. В салоні авто пошкоджено внутрішню обшивку дверей, зламана камера заднього виду для паркування. Крім того, вказує, що з автомобіля було викрадено майно, а саме: гідравлічний домкрат, льодоруб, гумові килимки, чохол з водійського сидіння.

Також вважає, що ОСОБА_6 заправив авто неякісним бензином, в результаті чого необхідно провести ремонт двигуна та заміну патрубку.

Оцінює матеріальну шкоду в розмірі 19 933 грн.

Обґрунтовуючи розмір заявленої моральної шкоди в розмірі 5000 грн ОСОБА_4 зазначив, що викраденням майна та його пошкодженням йому завдано душевних страждань, хвилювань, невпевненості у тому, що майно буде взагалі знайдено. Вказує, що через неможливість користуватися т/з зазнав певних незручностей.

ОСОБА_6 визнав цивільний позов частково, а саме погодився відшкодувати 600 грн за зламану систему центрального замку, не визнав цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні щодо заявленого цивільного позову за клопотанням потерпілого свідок ОСОБА_8 показав, що товаришує з ОСОБА_4 близько року. Позичав близько трьох тисяч гривень потерпілому для поліпшення стану автомобіля. Після ремонту автомобіль викрали приблизно через місяць. Допомагав потерпілому забирати т/з зі штраф майданчику додому. Машина була після угону в поганому стані, однак особисто він на ній не їздив.

З дослдженого акту огляду транспортного засобу, про належність та допустимість якого учасники не висловлювали заперечень, вбачається, що експертом 07.04.2021 оглянуто ВАЗ 21063, бежевого кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , власником (довіреною особою) якого є ОСОБА_4 , та встановлено, що пошкодження замка кришки багажного відсіку, личинки замка запалення та крильчатки вентилятора системи охолодження зі слів ОСОБА_4 виникли після 25.03.2021.

Перевіривши вказані обставини та дослідивши докази в межах цивільного позову, суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, що не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалася заявлена вартість та здійснення витрат на придбання замку запалювання, замку багажника, вентилятору охолодження радіатора, витрати на буксировку автомобіля, роботи по ремонту керма виконані самостійно.

Стосовно витрат щодо проведеного ремонту, придбання запчастин та проведену діагностику то позивачем не доведено, що вони здійснені у зв`язку з вчиненим кримінальним правопорушенням.

Щодо зазначених у цивільному позові пошкоджень т/з, відновити які має намір ОСОБА_4 у майбутньому в розмірі, то вони також не можуть бути стягнуті з обвинуваченого, оскільки не є реальними збитками, а їх розмір та здійснення витрат в майбутньому не підтверджено належними доказами.

Крім того не встановлено причинного зв`язку між заволодінням транспортним засобом та пошкодженнями, які виявив у т/з потерпілий. З огляду на покази обвинуваченого про спосіб пересування на т/з та обставини його використання, зокрема те, що він пересувався по місту Суми, в ДТП не потрапляв, т/з був у корозії відпочатку. Потерпілим не доведено своїх вимог з огляду на положення ч.1 ст.81 ЦПК України (відсутні будь-які дані про складання протоколів про адміністративні правопорушення за порушення ПДР, від потерпілого чи його представника не надходило клопотань про дослідження доказів, які б могли стосуватися вирішення цивільного позову).

Додані до позову квитанція від 28.04.2021, чеки від 15.04.2021 (частково), 26.12.2020, акт виконаних робіт від 28.04.2021, довідка діагностики т/з від 30.04.2021, фотокартки свідчать лише про наявність несправностей у т/з, придбання товарів, в тому числі і для обслуговування т/з, однак не свідчать про те, що ці несправності не існували до 24.03.2021 та виникли в результаті вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпілим частково доведено свої покази щодо здійсненого ремонту за тиждень до події на суму 139 грн (т.1 а.с. 44, 81), однак не доведено та не підтверджено вимоги в іншій частині щодо здійсненого ремонту за тиждень до події, діагностика т/з до 24.03.2021 та понесені витрати на ремонт двигуна, які можна було б порівняти з діагностикою т/з від 30.04.2021 та здійсненими витратами після події, задля усунення сумнівів у періоді виникнення несправностей та їх видів.

До цього ж, як повідомив сам потерпілий, техогляд автомобіля він жодного разу не проводи, тому неможливо встановити дійсний стан т/з та що саме послугувало причинами виявлених несправностей у т/з, враховуючи в тому числі, рік випуску даного т/з та оцінку його вартості експертом.

Стосовно інших вимог потерпілого, пов`язаних з викраденням у нього з авто речей (льодоруб, гідравлічний домкрат, гумові килимки, чохол з водійського сидіння), то вони не є прямою шкодою завданою злочином, а також знаходяться поза межами пред`явленого обвинувачення (до того ж фактично заявлені вимоги пов`язуються з можливим вчиненням іншого кримінального правопорушення, по якому обвинувачення ОСОБА_6 пред`явлено не було), тому в цій частині вимоги не можуть бути задоволені (докази долучені до позову наведених висновків суду не спростовують, з огляду зазначені обставини стосовно меж пред`явленого обвинувачення).

Підсумовуючи вищевикладене, позов в частині відшкодування матеріальних витрат підлягає задоволенню частково на суму 739 грн (600 грн сума, яка визнана обвинуваченим внаслідок пошкодження замків, та 139 грн витрат на придбання тих запчастин, які куплялись 11.03.2021 до події злочину, згідно чеків від 15.04.2021 та 11.03.2021).

Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу, то в цій частині вимоги також слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою - третьою статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина відчуває страждання (моральну шкоду).

Завдання моральної шкоди в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється душевними та моральними стражданнями внаслідок втрати майна, вимушеності дій по його відновленню, певними змінами та ускладненнями в житті потерпілого, що беззаперечно викликає болісні відчуття та порушує звичайний ритм життя особи.

Водночас, виходячи з глибини та характеру страждань, їх тривалості, враховуючи принципи розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушенням, на переконання суду є сума коштів в 1000 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 118, 124, 368-376, 395 КПК України, ст.ст. 23, 1166-1167 ЦК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.12.2021, остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 07 вересня 2022 року та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк тримання під вартою у зв`язку з його затриманням з 25.03.2021 до 26.03.2021 включно, а також повністю зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком з 26 липня 2021 року до 06 вересня 2022 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 739 (сімсот тридцять дев`ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.03.2021 та 01.04.2021, а долю речових доказів вирішити наступним чином: транспортний засіб ВАЗ 21063, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номером рами НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 МКА НОМЕР_4 від 26.11.2022, зв`язку ключів, жовтого кольору предмет зовні схожий на кінчик лійки, які поміщено до пакету №2, нижню частину чохла сіро-багряно-сірого кольору з переднього водійського сидіння з мікрочастинками, який поміщено до пакету №1; верхню частину чохла сіро-багряно-сірого кольору, яку поміщено до пакету №2; резиновий чорного кольору килим зі згущенням вологого бруду з-під водійського сидіння, який поміщено до пакету SUD4033910; замок запалювання (пристрій), який приєднаний до проводів з написами, який поміщено до пакету SUD1002833; замок запалювання (пристрій) з написами «15.3704», «ГОСТ3940-84», «15», «30», «INT», копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР/1013453 від 18.11.2020, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , мобільний телефон Iphone з ІМЕІ: НОМЕР_5 , який поміщено до пакету SUD1002829; сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_6 , яку виявлено у вказаному мобільному телефоні, яку поміщено до пакету SUD1002829 - повернути володільцю ОСОБА_4 ;

-слід матеріалу з поверхні кришки багажнику, який виявлено за допомогою дактилоскопічного порошку, який відкопійовано на липку стрічку №1 та перенесено на аркуш паперу, який поміщено до пакету SUD1002833; змив та контрольний змив з керма керування, які поміщено до пакету №3; змив та контрольний змив з важеля коробки передач, які поміщено до пакету №4; білого кольору шнур USB, який поміщено до пакету №5; сліди рук на трьох аркушах паперу на дев`яти відрізках липкої стрічки, які поміщено до пакету SUD2067968; фрагмент сліду низу підошви взуття, який зафіксовано на фото методом масштабної фотозйомки та з якого зроблений зліпок №1, який поміщено до пакету №6; фрагмент сліду низу підошви взуття, який зафіксовано на фото методом масштабної фотозйомки та з якого зроблено зліпок №2, який поміщено до пакету №7 знищити;

-куртку чорного кольору із биркою «XL» з боковими карманами, яку поміщено до пакету №7275046; джинсові штани синього кольору в забрудненому стані, на лівому коліні наявні шість отворів, з манжетами внизу штанини, поміщено до пакету №7274997; пару взуття коричневого кольору «Merell», 42 розміру, з шаром землі на зовні, поміщено до пакету SUD4033900; «блочок» зарядний пристрій білого кольору «Huawei» model HW-050100E01, поміщено до пакету №1, які належать ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення автотоварознавчої, дактилоскопічної, трасологічних експертиз в загальному розмірі 5720 (пять тисяч сімсот двадцять) грн 75 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми.

Судд ОСОБА_1