465/4468/21
1-кп/465/741/22
У Х В А Л А
судового засідання

17.03.2022 року Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_5

законного представника малолітнього ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776 від 27.02.2021 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, учня СЗШ №55 м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 08.11.2020 близько 19 год. 00 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , під вигаданим приводом ознайомлення з технічними характеристиками, попросив у знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_7 , надати йому належний батькові останнього - ОСОБА_8 , мобільний телефон торговельної марки «Хіаоmі Redmi Note 9 Midnight Grey», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEІ 2: НОМЕР_2 , не маючи наміру його повертати, на ОСОБА_7 добровільно передав йому мобільний телефон. В цей час ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння шляхом шахрайства вищевказаним мобільним телефоном, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , знаходячись на цьому ж місці в цей же час, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, мобільний телефон торговельної марки «Xiaomi Redmi Note 9 Midnight Grey», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ОСОБА_7 не повернув, та через нетривалий проміжок часу покинув місце скоєння кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 4799, 67 грн.
Таким чином, в діях неповнолітнього ОСОБА_5 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності, вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини вчиненого ним суспільно- небезпечного діяння.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просив його задовольнити. Просить застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки матір неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 про що зроблено актовий запис про смерть 14.02.2022 року за №711 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

Потерпілий в судове засідання не з`явився, просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілого.
Захисник адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд бабусі ОСОБА_6 , про що не заперечували інші учасники процесу.

В судовому засідання законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 пояснила суду, що зможе в подальшому контролювати поведінку внука, просить клопотання задовольнити та передати їй ОСОБА_5 для виховання під нагляд.

Суд визнає, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 давав правдиві покази суду.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України, суд може застосувати до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, примусовий захід виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинене неповнолітнім ОСОБА_5 у віці 15 років, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, 08.11.2020 року ОСОБА_5 , виповнилося 15 років, тобто відповідно до ст. 22 КК України, останній не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ст. 22 ч. 2 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15.05.2006 р. звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Згідно з ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 97 ч. 2 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Одним із примусових заходів виховного характеру передбачених ст. 105 КК України є передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"№ 2від 15.05.2006р звернуто увагу судів на те, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Неповнолітнього можна передати під нагляд педагогічного (за місцем навчання) чи трудового (за місцем роботи) колективу - за згодою цього колективу, а також під нагляд окремих громадян - на їхнє прохання. При цьому як педагогічний чи трудовий колектив, так і окремий громадянин мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу та сім`ю неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого і застосовує на підставі ст.ст. 97, 105 КК України до неповнолітнього ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки матір неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 про що зроблено ВДРАЦС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) актовий запис про смерть 14.02.2022 року за №711, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Керуючись статтями 498, 500, 501 КПК України, статтями 97, 105 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000776 від 27.02.2021 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.190 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над онуком і систематично контролювати поведінку останнього, строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення нового злочину.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1