ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1847/22 Справа № 212/2688/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року було задоволено клопотання прокурора.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 липня 2022 року включно.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 липня 2022 року включно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягало задоволенню.
Районний суд визначив, що максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.
Суд першої інстанції не вбачав можливості застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.
При цьому судом враховано і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Крім цього, районний суд, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, врахував, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину у спосіб, який створив небезпеку для життя та здоров`я людей, а також з погрозами вчинення таких дій, суд не вважав за можливе визначити заставу.
Суд також врахував, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, а саме досліджуються аудіо- та відеодокази, не допитано свідків, потерпілих, обвинувачених.
Таким чином, суд першої інстанціїї дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є аналогічними за своїм змістом та вимогам.
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченим запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю або визначити розмір застави.
На думку адвоката, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором подається вже більше 10 разів та повністю дублює попередні клопотання за змістом та відсутністю обґрунтованості обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Вважає, що жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Так, прокурором у клопотанні зазначається про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених, але при цьому аргументуючи наявність усіх зазначених ризиків, прокурор фактично обмежився тим, що вважає можливістю існування цих ризиків лише через тяжкість злочину та обізнаність обвинувачених з можливою мірою покарання, а тому можуть переховуватися від суду, можуть вплинути на потерпілого чи свідків, а також може вчинити злочин, пов`язаний із застосуванням насильства.
Вважає, що при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку - па прокурора, який заявив таке клопотання. Тобто, саме прокурором в процесі повинно бути подано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли бути піддані жодному сумніву.
На думку адвоката, судом першої інстанції належним чином не було враховано, що запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у кримінальному процесі не є мірою покарання обвинуваченої особи у вчиненні інкримінованого йому злочину навіть коли вона не визнає свою провину. Основною метою запобіжного заходу є виконання обвинуваченим покладених па нього процесуальних обов`язків.
Позиції учасників судового провадження.
Згідно ч.4 ст.422-1 КПК, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду прокурор та адвокат в судове засідання апеляційного суду не з`явились, клопотань чи заяв з цього приводу до суду не подавав.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились в ДУ Криворізькій установі виконання покарань (№3) та на даний час вибули до ДУ Софіївську ВК №45 для подальшого відбування покарань, та з яким не було можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, колегія суддів вважає за можливе здійснювати без участі сторін кримінального провадження, а саме без обвинувачених, адвоката та прокурора.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що з 05.06.2022 року до 13 червня 2022 року адвокат ОСОБА_6 був у відрядженні в м. Одесі, та у нього не було фізичної можливості подати апеляційну скаргу у передбачений Законом строк, та апелянтом 14.06.2022 року було подано апеляційну скаргу. За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що його слід поновити.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000239 від 11.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 та ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.258 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченим продовжений до 09 червня 2022 року.
02 червня 2022 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто та задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, для запобігання яким продовження строку тримання обвинувачених під вартою є доцільним з огляду на наступне.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції в повній мірі обґрунтовано встановлено наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, остільки обвинувачений обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Він раніше вже ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та слідчим суддею було надано дозвіл на його затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Обвинувачений був затриманий у м. Києві.
Колегія суддів зазначає, що вказані обставини безпосередньо свідчить про наявність реального ризику переховування обвинуваченого від суду та відбування покарання у разі визнання його винуватим.
Що стосується обґрунтування ризику незаконного впливу з боку обвинувачених ОСОБА_7 . ОСОБА_8 на потерпілого, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими, колегія вважає його доведеним в повній мірі, остільки після повідомлення обвинувачених про підозру останні обізнані про надання показів проти них потерпілим ОСОБА_13 , а також про наявність у матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим обвинувачені з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів, інших осіб, які діяли за попередньої змовою з обвинуваченими, оскільки ці особи не допитані судом, а встановлення інших співучасників злочинів ще триває.
Судом першої інстанції було вірно зазначено, що вказаний ризик обґрунтований наявністю у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо обставин погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_13 у разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів обвинуваченим.
Колегія суддів зауважує, що оцінюючи ризик можливого впливу на потерпілого та експерта, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Слід зазначити, що ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів та їх дослідження.
Що стосується ризику вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, на переконання колугії суддів він є також повністю доведеним, з огляду на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 раніше судимі за вчинення умисних злочинів та знову обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності.
Висновки суду, що встановлені при обранні запобіжного заходу обставини та ризики не зменшились, і для забезпечення запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою, з урахуванням також неможливості винесення вироку у справі до спливу терміну тримання під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду апеляційний суд вважає безпідставними.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи адвоката про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про осіб обвинувачених, на думку колегії суддів необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належну оцінки.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, на переконання апеляційного суду, також є безпідставними доводи апеляційних скарг адвоката щодо не врахування обставин, передбачених ст.178 КПК України, остільки судом в повній мірі враховано, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи; наявність судимостей; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Як вбачається з наявних матеріалів, ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою. В той же час, він офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів.
ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має малолітнього сина, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий за вчинення умисного злочину.
Колегія суддів наголошує, що зазначені обставини були об`єктом дослідження суду при продовженні строку дії запобіжного заходу та ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою не встановлено, та колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Інші доводи, на які посилається в апеляційних скаргах захисник, не свідчать про прийняття судом необґрунтованого рішення.
Обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого попередження, гарантувати запобіганню встановленим ризикам, передбачений ст. 177 КПК України.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинувачених, - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, задовольнити.
Поновити адвокату ОСОБА_6 пропущений строк на оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4