Дата документу 20.04.2022 Справа № 333/5438/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/709/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/5438/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17.04.2021 року в період часу з 20 години 18 хвилин по 20 годину 38 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким не поміченими, зайшов до вагону №10 поїзду №69 сполученням «Маріуполь-Львів», який перебував на станції «Вокзал Запоріжжя-1», що розташований за адресою: пр.Соборний 6г, м.Запоріжжі. Після чого, ОСОБА_8 пройшов до посадкового місця №43, звідки викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 7033 грн., заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК призначене покарання поглинути покаранням, призначеним за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд при призначенні покарання неправильно застосував положення ч.1 ст.71 КК.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просив вирок змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання за ч.2 ст.185 КК та на підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначив, що кримінальне правопорушення у даній справі було вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року, а тому суд при призначенні обвинуваченому остаточного покарання помилково застосував положення ст.71 КК. Крім того, покарання у виді 3 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК, є занадто суворим з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідків.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок змінити, призначити йому покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Свої вимоги обвинувачений мотивував тим, що суд при призначенні остаточного покарання безпідставно приєднав ще один місяць позбавлення волі. Крім того, він визнав свою винуватість у тому чого не скоював, а також має батька похилого віку, який потребує допомоги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та частково підтримав апеляційні скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі захисник просив пом`якшити призначене обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК покарання, вважаючи призначене покарання занадто суворим.

Проте колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, не може погодитися із такими доводами та вимогами захисника виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочинів.

При цьому судом також обґрунтовано прийнято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Проте обвинувачений ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність.

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів та очевидне небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Відтак, з огляду на дані про особу обвинуваченого та наявність обтяжуючої покарання обставини, колегія суддів не вбачає підстав вважати явно несправедливим призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК через суворість.

На переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є співмірним його протиправним діянням, достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного обвинуваченому за вироком суду, в апеляційній скарзі захисника не наведено.

Разом з тим, доводи апеляційних скарг про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при визначенні обвинуваченому остаточного покарання є слушними.

Так, відповідно до ч.4 ст.70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 було засуджено вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення у даній справі обвинувачений ОСОБА_8 вчинив 17.04.2021 року, тобто до постановлення вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року. Відтак суд першої інстанції мав визначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК, а не на підставі ст.71 КК.

У контексті наведених обставин вирок суду в частині визначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК підлягає зміні.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне виключити із вступної частини вироку посилання суду на направлення до судів 30.03.2013 року, 29.01.2016 року, 22.02.2021 року, 25.05.2021 року та 22.02.2021 року обвинувальних актів щодо ОСОБА_8 , оскільки такі відомості не мають значення для справи і, з огляду на зміст ст.374 КПК, не підлягають зазначенню у вступній частині вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він визнав свою винуватість у злочині, якого не вчиняв, то колегія суддів такі доводи не перевіряла.

При цьому колегія суддів виходила з того, що відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З матеріалів кримінального провадження та технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, не заперечував обставини вчинення правопорушення, про що надав відповідні покази.

Суд першої інстанції виходячи з правової позиції обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю визнав себе винним та не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, а також думки учасників провадження у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися. При цьому суд роз`яснив учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що положення ч.3 ст.349 КПК йому зрозумілі та він надав свою згоду на розгляд кримінального провадження в такому порядку, а тому не вправі оскаржувати вирок в частині фактичних обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційній скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині визначення остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України змінити.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Виключити із вступної частини вироку суду посилання на направлення до судів 30.03.2013 року, 29.01.2016 року, 22.02.2021 року, 25.05.2021 року та 22.02.2021 року обвинувальних актів щодо ОСОБА_8 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4