Справа № 488/1541/22
Провадження № 1-кс/488/250/22 р.
УХВАЛА

05.10.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Цимлянське Ростовської області РФ, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого 03.03.2021 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст. 185, ч.1 ст.357, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 грн., що замінено 29.09.2022 р. на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин,

в с т а н о в и в:

05.10.2022 року слідчий звернувся із вище вказаним клопотанням в межах досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 від 27.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії на території України воєнного стану, оголошеного відповідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022, термін якого продовжено до 21.11.2022р., зокрема 26.09.2022 р. об 11-15 годині, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №112 по вулиці Г. Мазепи в місті Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно повторно в умовах воєнного стану відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, затиснувши шию потерпілого лівою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, шляхом ривку заволодів золотим ланцюгом 585 проби вагою 12,9 г вартістю 14 600,22 грн., належним ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

29.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, котре є тяжким (ст.12 КК) та санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. При цьому, вказує про наявність ризиків, визначених п.1, п.3 та п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, посилаючись на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, та з урахуванням відсутності міцних соціальних зв`язків та репутацію підозрюваного, а також враховуючи, що останній вже ухилявся від суду при вирішенні клопотання щодо заміни міри покарання у зв`язку з чим з 13.01.2022 р. перебував у розшуку; на наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни ними показів на його користь в тому числі шляхом погроз застосування насильства, враховуючи, що останні мають достатні підстави для побоювання таких дій з боку підозрюваного, який вже вдавався застосування насильства щодо особи похилого віку; вчинення іншого злочину з огляду на те, що підозрюваний раніше судимий за корисливі злочини проти власності, за які, в тому числі відбував покарання у вигляді позбавлення волі, вирок суду від 03.03.2021 року, за яким ОСОБА_5 було призначено штраф, дотепер не виконав, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку, за місцем проживання характеризується негативно,.

Вважає, що таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст.176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою.

В ході розгляду даного клопотання слідчий останнє підтримав з мотивів, наведених ньому.

Прокурор також вказане клопотання підтримала, посилаючись на обгрунтованість підозри та наявність вище наведених ризиків, запобігти яким із застосуванням менш обтяжуючих видів запобіжних заходів вважає за неможливе.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що розуміє зміст підозри та свою вину визнає повністю. Щодо клопотання прокурора, то просив у його задоволенні відмовити, вказуючи на те, що не збирається ухилятись від слідства та суду, адже самостійно прибув до відділку поліції після того як дізнався, що до нього додому приїздили працівники поліції, не є затриманим та прибув до суду, також посилався, що не збирається впливати на потерпілого чи свідків.
Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного ОСОБА_5 , дослідивши зміст письмових доказів, доданих до клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На доведеність обгрунтованості підозри відносно ОСОБА_5 сторона з боку обвинувачення посилається на протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 , протокол його допиту як потерпілого, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за

участю свідка ОСОБА_10 ; даних з ломбарду «Гроші ТУТ»; протокол огляду предмета відеозапису з камер спостереження в приміщенні ломбарду «Гроші ТУТ»; протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Дослідивши зміст вказаних документів, слідчий суддя вважає, що на даному етапі така сукупність даних є достатньою, аби стверджувати про причетність ОСОБА_5 до вище вказаного кримінального правопорушення.

В той же час, обгрунтованість підозри є недостатньою для застосування такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, без наявності підстав, визначених ч.2 ст. 183 КПК, доведення ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК, неможливості запобігти цим ризикам із застосуванням більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також при обранні міри запобіжного заходу слідчий суддя, суд має врахувати обставини, визначені ч.1 ст.187 КПК.

Щодо підстав, визначених ч.2 ст. 183 КПК, то згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як встановлено в ході розгляду клопотання, 03.03.2021 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва ОСОБА_5 був визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000грн., через невиконання якого 29.09.2022 р. ОСОБА_5 замінене дане покарання на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.
Щодо наявності ризиків, з метою запобігання яким заявлено про застосування запобіжного заходу, то слідчий суддя знаходить їх обгрунтованими з наступного.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, зокрема за ч.4 статті 186 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі підозрюваного з метою уникнення покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Крім того, в ході розгляду подання встановлено, що ОСОБА_5 раніше ухилився від суду під час розгляду подання органу з питань пробації щодо заміни покарання та у зв`язку з чим перебував у розшуку з 13.01.2022 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, його донька ОСОБА_11 , з його ж слів проживає зі своєю матір`ю, не має постійного місця роботи, що свідчить про відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків.

Наведені обставини, у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі доведення його вини за висунутою підозрою, свідчить про відсутність чинників, які б утримували ОСОБА_5 від вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання ОСОБА_5 щодо його самостійного прибуття до відділку поліції після повідомлення батьками про прибуття останніх до них додому, слідчий суддя не знаходить достатнім доводом, що спростовує наявність ризику його ухиленні від органів досудового розслідування та суду, адже раніше ОСОБА_5 знаходився у розшуку, ухиляючись від відбування покарання.
Щодо можливості незаконного впливу на потерпілого то слідчий суддя знаходить слушними доводи слідчого та прокурора наведені щодо даного ризику, зокрема можливого тиску чи іншого впливу з метою зміни потерпілим свідчень на свою користь, та враховуючи, що підозрюваному ставиться у провину заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, потерпілий може піддатися такому впливу, побоюючись можливих нових протиправних дій ОСОБА_5 відносно нього.

Аналогічні обставини можливого впливу підозрюваним і на свідків, з якими підозрюваний знайомий.

Слідчий суддя також знаходить слушними доводи слідчого та прокурора щодо високої вірогідності можливого вчинення ОСОБА_5 іншого злочину, враховуючи, що підозрюваний раніше судимий за вчинення умисного, корисливого злочину, та за висунутою підозрою вчинив новий умисний, корисливий злочин, не виконав покарання, призначене за вироком від 03.03.2021 р., не працює, не має іншого легального джерела доходу.

Наведені ризики, які знайшли своє підтвердження, є настільки реальними, що жоден інший, більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.
Задовольняючи клопотання щодо обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею також враховуються законодавчі гарантії під час воєнного стану для безпеки підозрюваного, який тримається під вартою, визначені ст.8 ЗУ Про правовий режим воєнного стану».
Щодо встановлення застави, то враховуючи, що ОСОБА_5 інкриміноване діяння щодо вчинення тяжкого злочину із застосуванням насильства, тому, керуючись п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не призначає застави.
Керуючись ст.ст.176, 177, 182, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 03 грудня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, але протягом п`яти днів з дня оголошення на неї може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1