Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 686/7612/22
Провадження № 1-кс/689/65/22
УХВАЛА
Іменем України
15.09.2022 року смт. Ярмолинці

Слідчий суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, якою подано скаргу ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
встановив:
ОСОБА_3 звернулась із скаргою на дії та бездіяльність органу досудового розслідування, в якій просить визнати дії і бездіяльність слідчого (іншу оповноважену особу) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, щодо не внесення даних до ЄРДР незаконними; зобов`язати керівника ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, забезпечити внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР на підставі заяви від 27.03.2022 р. щодо злочинів, передбачених ст. ст. 364, 366, 376-1 КК України, вчинених суддями Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та головою суду ОСОБА_6 ..

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала із зазначених у скарзі мотивів, посилається на процесуальні порушення та упередженість суддів Хмельницького міськрайонного суду, порушення правил автоматизованого розподілу судових справ.

Розглянувши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Судом встановлено, що 27.03.2022 р. ОСОБА_3 звернулась до ДБР, м. Київ, із заявою повідомленням про злочини, передбачені ст. ст. 364, 366, 376-1 КК України, що на думку заявника вчинені суддями Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та головою суду ОСОБА_6 ..

Скарга мотивована тим, що під час розгляду суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 цивільної справи №686/19114/20 за позовом ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, суддею було допущено ряд процесуальних порушень, як-от призначення справи для розгляду по суті і натомість проведення підготовчого судового засідання, незадоволення заяв ОСОБА_3 про проведення засідань в режимі відеоконференції, хибне зазначення суддею мотивів і предмету позову, безпідставне поновлення строку для подання відзиву, незадоволення клопотань представника позивача тощо. Суддя ОСОБА_5 під час розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 проігнорувала дійсні заявлені підстави для відводу та безпідставно у ньому відмовила. Стверджує, що внаслідок втручання голови суду ОСОБА_6 судова справа та заява про відвід поза розподілом справ через ЄСІТС передавалась для розгляду зазначеним суддям. Так, протоколи автоматизованого розподілу судових справ не містять усіх реквізитів, передбачених ЦПК України, мають вказівку на їх повторність тощо. Посилається на низький рівень кваліфікації, освіченості та моральності зазначених суддів, підозрює їх у намірі одержання неправомірної вигоди.

Листом ДБР, м. Київ, від 29.03.2022 р. ця заява-повідомлення була скерована для розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому. Листом ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, від 01.04.2022 р. №3-142-ВС/ХМ-ВС/14-01-01-22 на ім`я ОСОБА_3 за наслідками розгляду звернення було констатовано відсутність об`єктивних даних, які б вказували на існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій вказаних суддів Хмельницького міськрайонного суду за відповідними статтями КК України, а відтак і підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Додатково, листом ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, від 11.04.2022 р. №3-214/ХМ-ВС/14-01-01-22 було відмовлено з цих підстав заявникові у задоволенні її іншої заяви від 08.04.2022 р. про надання їй відповідного витягу з ЄРДР.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ґрунтується на безумовності обов`язку слідчого чи іншої уповноваженої особи відповідно до ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за заявою особи, не залежно від її змісту, і вже у подальшому проводити перевірку та доводити вину відповідних осіб. Однак, така позиція не враховує інших норм права, спрямованих на реалізацію норми ст. 214 КПК України, правової позиції Верховного Суду з цих питань.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п. 2 розд. ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, обов`язок уповноваженого суб`єкта щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою особи не є безумовним, йому має передувати перевірка викладених у заяві обставин. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20) і ця позиція щодо застосування даної норми права підлягає врахуванню при розгляді цієї справи на підставі п. п. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як зазначив Верховний Суд, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення з огляду на їх зміст має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого приймає рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування та внесення відомостей до ЄРДР є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Заявником у письмовій формі були викладені обставини, які, на його думку, свідчать про вчинення суддями кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366, 376-1 КК України.

Стверджуючи, що головою Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 376-1 КК України - незаконне втручання в роботу автоматизованих систем в органах та установах системи правосуддя, що визначено як умисне внесення неправдивих відомостей чи несвоєчасне внесення відомостей до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, іншої автоматизованої системи, що функціонує в суді, заявник лише висловила підозру, що саме цією особою були вчинені неконкретизовані дії, підтвердженням чого є передача справи для розгляду відповідним суддям. Таким чином, в цій частині заява-повідомлення від 27.03.2022 р. дійсно не містить вагомих і достатніх даних вчинення конкретною особою вказаного кримінального правопорушення. Не враховано також, що нормами Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи здійснення автоматизованого розподілу (у т.ч. повторного) судових справ, формування протоколів такого розподілу не віднесено до повноважень судді чи голови суду.

Твердження у заяві-повідомленні від 27.03.2022 р. про вчинення конкретними суддями кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366 КК України заявник обґрунтовує наслідками розгляду суддями окремих процесуальних питань під час розгляду цивільної справи №686/19114/20, розгляд якої не завершено. На думку суду, зміст заяви не містить вагомих обставин, які б свідчили про ознаки цих кримінальних правопорушень. Заява - повідомлення не містить ідентифікації ознак складу цих злочинів, а фактично є спробою оскаржити дії суддів під час розгляду ними справи у позапроцесуальний спосіб.

Під час розгляду цієї справи, слідчий суддя не уповноважений надавати правову оцінку процесуальним рішенням іншого суду тієї ж інстанції під час розгляду іншої справи, проводити повторний розгляд відповідних процесуальних питань та надавати їм свою правову оцінку тощо.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом (ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно з ч. ч. 1, 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Законом встановлено імунітет суду. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя і таке обмеження було пропорційним (рішення від 12.03.2009 р. у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України). Відсутність правової регламентації можливості оскаржити процесуальні рішення судді інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до відповідальності за такі рішення є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності. Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі особливостей відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду. Схожий висновок висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.03. 2017 р. у справі № 6-3139цс16, в якій зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді). При цьому, заявник обізнана з правом оскаржити дії суддів до ВРП, однак, вважає такий спосіб оскарження неефективним.

Тому, дослідивши матеріали заяви, слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі її заяви від 27.03.2022 р..

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дати її оголошення до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1