Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4792/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна» з клопотанням про скасування арешту з грошових коштів у кримінальному провадженні № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.110-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 11.04.2022 у кримінальному провадженні № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України, накладено арешт на гроші, які належать ТОВ «Брокард-Україна» ( м. Київ, вул. Фрунзе, буд.134-А), які знаходяться на рахунку АТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (українська гривня).

Заявник вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та наразі відпала потреба у в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення, як арешт на майно. Кримінальному провадженні відсутні, інформація про об`єктивну сторону та дії відповідних осіб, внаслідок яких сторона обвинувачення дійшла висновку, що ТОВ «Брокард-Україна» причетна до вчинення будь-якого з кримінальних правопорушень, будь-які відомості про конкретних потерпілих, суми отриманих від них коштів та розмір завданих їм збитків, дані про те, що саме зазначене у постанові майно використовується для вчинення кримінального правопорушення, належні та допустимі докази, на підставі яких прокурор дізнався про суб`єктний склад (прізвища, імені та по-батькові, дати народження, громадянство, місце проживання тощо) та визначив коло осіб, які могли вчинити кримінальне правопорушення, відомості щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відносно будь-якої з осіб, яких фактично названо злочинцями.

За таких обставин вбачається відсутність достатніх ознак вчинення будь-якого конкретного кримінального правопорушення відповідного ступеня тяжкості, що, згідно з положеннями ст.ст. 132, 171, 173 КПК України, є необхідною умовою для застосування арешту майна.

На думку представника ТОВ «Брокард-Україна», на підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність досудового розслідування, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, захід забезпечення у виді арешту майна, який застосовано на підставі постанови прокурора від 11.04.2022, підлягає скасуванню з огляду на його незаконність та необґрунтованість.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав з підстав, наведених в ньому, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, заслухавши доводи сторін, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 11 квітня 2022 року накладено арешт на грошові кошти, які які належать ТОВ «Брокард-Україна» ( м. Київ, вул. Фрунзе, буд.134-А), які знаходяться на рахунку АТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (українська гривня).

Як встановлено з матеріалів клопотання, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52).

З викладеного вище слідчий суддя робить висновок, що заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними до мети їх застосування.

Доводи заявника в частині необґрунтованого та незаконного накладення арешту не знайшли свого об`єктивного підтвердження в матеріалах справи, а також під час судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення за фактом якого здійснюється досудове розслідування, а також факт не доведення необґрунтованості застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, як і ненадання доказів того, що відпала потреба у вказаному арешті, слідчий суддя приходить до висновку, що повне скасування арешту майна є необґрунтованим.

Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

В той же час, як зазначає заявник, накладений арешт із забороною розпорядження та користування рахунками фактично обмежує здійснення правомірної підприємницької діяльності та можливість ТОВ «Брокард-Україна» виплачувати заробітну плату своїм працівникам.

Таким чином, застосована постановою прокурора від 11 квітня 2022 року заборона, фактично може призвести до суттєвого погіршення умов існування найманих працівників.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата.

Отже таке обмеження як заборона виплати заробітної плати працівникам та проведення операцій зі сплати податків, зборів, є надмірним заходом забезпечення кримінального провадження та є недоцільним.

Враховуючи, що ТОВ «Брокард-Україна» несе законодавчо встановлені обов`язки щодо сплати заробітної плати працівникам вказаного суб`єкта господарювання та обов`язкових платежів до державного бюджету України зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), то накладення арешту на грошові кошти в частині заборони здійснення видатків, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, призводить до порушення конституційних прав працівників ТОВ «Брокард-Україна», відтак, клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

Крім того, згідно з положеннями п.15 вказаної Постанови НБУ №18 від 24.02.2022, зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України, зокрема, переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок НБУ для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України, соціальні виплати, виплати заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів тощо.

Керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Брокард-Україна» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, який накладений постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва від 11 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000092 від 07.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України, на грошові кошти, які належать ТОВ «Брокард-Україна» ( м. Київ, вул. Фрунзе, буд.134-А), які знаходяться на рахунку АТ КБ «Приват Банк» (МФО 305299) № НОМЕР_1 (українська гривня), в частині встановлення заборони здійснення видатків, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків пов`язаних з виплатою заробітною плати, переказу на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

В іншій частині арешту залишити в силі.

Ухвала в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1