Справа № 750/3192/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/173/22
Категорія - арешт майна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власників майна, захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003011 від 21.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, та накладено арешт на:

- мобільний телефон «Samsung» SM-J610FN/DS, в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки IPhone, моделі А1661 FCC ID BCG-E3087A IC579C-E3087A, 15 бочок об`ємом 250 л кожна, з яких 11 бочок порожні, 4 бочки з прозорою рідиною невідомого походження, яка має стійкий характерний запах спиртовмісної речовини, що належать ОСОБА_9 , із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майно;

-автомобіль марки Renault Master білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_8 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною користуватися та розпоряджатися вказаним майно.

Своє рішення суд мотивував тим, що зазначене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть у подальшому слугувати доказами обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому не накладення арешту на дані матеріальні об`єкти може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення або перетворення власником, що може перешкодити проведенню необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а тому таке майно підлягає арешту,

В апеляційних скаргах в інтересах власників майна адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0003011 та скасувати її, оскільки вважає, що слідчим суддею не взято до уваги положення Конституції України, не дотримано вимоги кримінального процесуального закону. На думку захисника, у матеріалах справи відсутні відомості, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення. Слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст. 171 КПК України та ухвалив передчасне рішення. Вказує, що в клопотанні відсутнє мотивування, за якими критеріями вилучені мобільні телефони та бочки підпадають під речі, які могли бути вилучені під час огляду та на які може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що під час воєнного стану ОСОБА_8 необхідний автомобіль для забезпечення своєї родини. Виражає незгоду з правовою кваліфікацією злочину та в діях ОСОБА_9 вбачає ознаки адміністративного правопорушення. Вказує на невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого. Зазначає, що власники майна про розгляд клопотання слідчого не були повідомлені належним чином, а копію ухвали слідчого судді ними отримано тільки 01.07.2022 року, тому строк на оскарження вважає пропущеним з поважної причини.

Обидві апеляційні скарги були об`єднані в одне провадження, оскільки стосуються одного процесуального рішення суду, оскаржуваного в даному судовому розгляді.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на залишенні ухвали слідчого судді без змін, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів способами, передбаченими КПК.

Відповідно, колегія суддів апеляційного суду, розглядаючи апеляційну скаргу, виходить з наданих сторонами в судове засідання доказів.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ч. 2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003011 від 21.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що 21.06.2022 року на блок посту № НОМЕР_3 у с. Новоселівка, було зупинено автомобіль марки "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 , при перевірці якого було виявлено 11 порожніх бочок по 250 л кожна, та 4 бочки по 250 л з прозорою рідиною з характерним запахом спирту.

В ході огляду місця події за адресою: Чернігівський район, с. Новоселівка, вул. Шевченка, блокпост № 3, де з правого боку на узбіччі виявлено автомобіль марки Renault білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з письмового дозволу особи, яка керує автомобілем, оглянуто вказаний автомобіль в середині якого виявлено 15 пластмасових синіх бідонів об`ємом по 250 л кожний, які закриті кришкою з двома клапанами для заливу та виливу рідини. З 15 бочок 11 бочок порожні, 4 бочки з прозорою рідиною невідомого походження, яка має стійкий характерний запах спиртовмісної речовини. На водійському сидінні виявлений мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі червоного кольору та мобільний телефон марки IPhone та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які постановою слідчого визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на приписи ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Вказана норма чітко прописує випадки, коли допускається арешт незалежно від приналежності майна тій чи іншій особі.

З огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя при постановленні рішення вірно врахував, що зазначене майно відповідає критерію речового доказу та на підставі ст. 170 КПК України підлягає арешту.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до однозначного висновку, що майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, яка не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме майно та гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Твердження захисника про порушення права на захист власників майна, а саме щодо неповідомлення їх про розгляд клопотання про арешт майна, не є слушними та не ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки на а.с. 19 міститься виклик-повідомлення про час та місце слухання справи. Неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України), а питання про майно, яке було вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна (ч. 2 ст. 172 КПК України). А тому колегія суддів не може констатувати порушення, про яке йде мова в апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації, питання причетності до кримінального правопорушення, винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а тому доводи в скарзі щодо неправильної кваліфікації та відсутності суб`єктивної сторони злочину в діях ОСОБА_9 не є слушними.

Твердження сторони захисту щодо невідповідності майна, на яке накладено арешт, критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого слід визнати необґрунтованими.

Арешт майна має бути скасований, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю КК, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у виді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; установлення обставин, які свідчать, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.

Майно, на яке накладено арешт, а саме, мобільний телефон «Samsung» SM-J610FN/DS, в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки IPhone, моделі А1661 FCC ID BCG-E3087A IC579C-E3087A, 15 бочок об`ємом 250 л кожна, з яких 11 бочок порожні, 4 бочки з прозорою рідиною невідомого походження, яка має стійкий характерний запах спиртовмісної речовини, автомобіль марки Renault Master білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , мають докази вчинення кримінального правопорушення, а також містять сліди вчинення кримінального правопорушення, тому потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження не відпала.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

Посилання сторони захисту на ті обставини, що слідчим суддею не перевірено наявність належних підстав для забезпечення заходу кримінального провадження у виді арешту майна та не взято до уваги відсутність у клопотанні слідчого доказів, які обґрунтовують доцільність та необхідність накладення арешту на вказане майно, є безпідставними.

Колегія суддів констатує, що в судовій справі зосереджені докази, які стосуються кримінального провадження, предмети якого перелічені в диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України, на які ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Водночас, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи в апеляційному суді, стороною обвинувачення не було доведено з достатньою повнотою роль ОСОБА_8 в діяльності ОСОБА_9 , пов`язаної з незаконним придбанням та транспортуванням спирту. Враховуючи, що автомобіль «Renault Master» д.н. НОМЕР_1 є комерційним, тобто використовується задля отримання прибутку та задоволення життєвих потреб людей, колегія суддів вважає, що в умовах воєнного часу більш доцільним і правильним було б передати цей автомобіль його власниці ОСОБА_8 , дозволивши користування ним.

З метою дотримання права громадянина на доступ до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк захиснику ОСОБА_7 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2022 року захиснику ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах власниці майна ОСОБА_9 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах власниці майна ОСОБА_8 задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003011 від 21.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, змінити.

Виключити з ухвали посилання на заборону користування ОСОБА_8 автомобілем «Renault Master» д.н. НОМЕР_1 і передати їй цей автомобіль в користування, залишивши заборону на розпорядження вказаним автомобілем.

Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4