Справа № 308/8869/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор - ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_4

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород матеріали кримінального провадження №0000075 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кузнецовськ (наразі м. Вараш), Рівненської обл., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, на посаді - навідник відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
встановив:

12 липня 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками.
Органом досудового розслідування встановлено, що 30.03.2017 року ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 171 від 04.08.2017 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, та з 04.08.2017 останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою навідника відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до витягу із наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2018 № 31 солдату ОСОБА_4 було надано щорічну основну відпустку з 07 лютого 2018 року по 23 березня 2018 року. Водночас, солдат ОСОБА_4 , без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, та без поважних причин 24.03.2018 року не повернувся із щорічної основної відпустки та був відсутній на військовій службі без поважних причин до 11.07.2022 року.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Отже, з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.

У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст.ст. 6, 11, 12, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії особливого періоду, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, та без поважних причин 24.03.2018 року не повернувся із щорічної основної відпустки та був відсутній на військовій службі без поважних причин до 11.07.2022 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У такий спосіб ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
У підготовчому судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 , підтримав обвинувальний акт та просив затвердити угоду оскільки вона укладена відповідно до положень КПК України з урахуванням вимог КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В підготовчому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просила врахувати всі обставини укладення угоди та затвердити таку.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Зміст угоди про визнання винуватості від 11.07.2022 року відповідає змісту ст. 472 КПК України та дотримано вимоги які враховуються прокурором при укладання угоди про визнання винуватості передбачені ч.1 ст. 368 КПК України.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та визнав себе винуватим відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначити узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 11 липня 2022 року не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 472, 474, 475, 476 КПК України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 липня 2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000075 від 11 липня 2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1