Справа №505/1320/22
пр. №1-кп/505/441/2022
05.07.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, громадянина України, який має неповну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,
В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з угодою про визнання винуватості від 31 травня 2022 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 достовірно знаючи, що з 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_7 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_7 від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
ОСОБА_6 25 квітня 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, достовірно знаючи про те, що в приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить його батьку ОСОБА_5 , зберігається цінне майно, вирішив незаконно заволодіти вказаним майном, щоб в подальшому ним розпорядитись на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 25 квітня 2022 року, біля 09:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку, розташованому за вищевказаною адресою, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, виніс з приміщення будинку три металевих ліжка без билець, вартістю 250 гривень кожне та пилосос марки «Витязь» моделі «М2», вартістю 200 гривень, в результаті чого незаконно заволодів ними.
Незаконно заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 950 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.
Згідно даної угоди прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, сприяв слідству у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком, який визначить суд та долучено заяву потерпілого ОСОБА_5 від 30.05.22 року про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Отримана згода прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_6 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості та визнати винуватим ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 і призначити узгоджене покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного злочину, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. Судом ОСОБА_6 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу.
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні повідомив суду про повернення обвинуваченим йому матеріальної шкоди і що він добровільно надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_6 , який є його сином.
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Як вбачається з абзацу 2 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими добровільної згоди на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_6 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повернення шкоди згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом встановлено - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, оскільки потерпілий є батьком обвинуваченого.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та за письмовою згодою потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 . При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 та за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_5 повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 та письмової добровільної згоди потерпілого ОСОБА_5 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_6 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_6 під час досудового слідства не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/7068-ТВ від 18.05.2022 року в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/6530-ТВ від 13.05.2022 року в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.
Зняти арешт з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2022 року, а саме з трьох металевих ліжок.
Зняти арешт з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2022 року, а саме з пилососа марки «Витязь» моделі «М2».
Речові докази, а саме: три металевих ліжка, пилосос марки «Витязь» моделі «М2», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2022 року повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1