Справа № 569/2658/18 Провадження №11-кп/802/578/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:

Даною ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000162 від 24.01.2020 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України повернуто в Рівненську окружну прокуратуру, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Таке своє рішення місцевий суд вмотивував тим, що оскільки прокурором не сформульоване конкретне обвинувачення щодо ОСОБА_7 , обвинувальний акт не містить повного формулювання обвинувачення, а саме - не зазначено точного часу виготовлення підробленого офіційного документа або відомостей щодо неможливості встановлення часу вчинення злочину, до обвинувального акту не додано розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта від 24.01.2020 року, то це унеможливлює призначення та розгляд даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по суті, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Не погодившись із таким судовим рішенням прокурор та обвинувачений, подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Відповідно до КПК України єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є його невідповідність вимогам цього ж Кодексу. При цьому, на стадії підготовчого судового засідання, суд має вирішувати лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Натомість на стадії підготовчого провадження у даному кримінальному провадженні, суд з власної ініціативи прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України. При цьому, жодна зі сторін провадження не заявляла клопотань про повернення обвинувального акту. Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вбачається, що у ньому відповідно до вимог ст.291 КПК України, наявні виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Вважає, що перелічені в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту свідчать про те, що суд вдався до оцінки доказів, оскільки у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. На стадії підготовчого судового засідання суд може лише дослідити питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, тобто чи містить таке процесуальне рішення формулювання обвинувачення, не вдаючись до дослідження його змісту. Крім того, місцевим судом наперед зроблено висновок про беззаперечне скасування вироку внаслідок відсутності в обвинувальному акті фактичних обставин та конкретного обвинувачення і неможливості якісного та повного захисту обвинуваченого. На думку прокурора, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень перевірки законності, повноти, об`єктивності складеного прокурором обвинувального акту під час проведення підготовчого судового засідання, чим істотно порушив вимоги КПК України. З приводу доводів суду щодо не вручення обвинуваченому обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 24.01.2020 року, зазначив про те, що чинним КПК України, не передбачено отримання від обвинуваченого розписки про вручення такого процесуального рішення. Крім того, обвинувачений в судовому засіданні на запитання головуючого неодноразово вказував про те, що копію обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 24.01.2020 року, він отримав. А тому вважає, що в суду першої інстанції не було законних підстав для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Посилаючись на наведене, прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Обвинуваченим на апеляційну скаргу прокурора подано письмові заперечення, де він зазначає про безпідставність доводів скарги прокурора. У запереченнях просить припинити розгляд апеляційної скарги прокурора як такої, що подана з порушенням вимог законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі із доповненнями та змінами до неї зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Вказує про те, що судом при постановленні цієї ухвали не було дотримано вимог ст.372 КПК України та не реалізовано право обвинуваченого на інформацію, передбачену ст.32 Конституції України та ст.42 КПК України. Це судове рішення передбачає повернення обвинувального акту №0000162 від 24.01.2020 року, проте не вирішено питання про обвинувальний акт №0000162 від 06.11.2013 року та матеріалів справи зібраних з 2013 року по 2021 рік. Повернення їх під приводом повернення обвинувального акту від 24.01.2020 року буде порушенням права на захист та встановленого процесуального порядку.
Зазначає, що призначення підготовчого провадження відповідно до вимог ч.1 ст.314 КПК України, після зміни прокурором обвинувального акту, не було.
Вважає, що судом не було виконано вимоги ч.7 ст.284 КПК України на стадії судового розгляду, а безпідставне повернення обвинувального акту зі стадії судового розгляду до стадії підготовчого провадження, є порушенням.
Крім того, зазначає, що обвинувальний акт №0000162 від 24.01.2020 року є неофіційним документом, так як не пройшов процедуру визначену ст.341 КПК України в Рівненській обласній прокуратурі.
Обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу та закрити кримінальне провадження №0000162 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційних скарг із доповненнями та змінами, письмових заперечень на скаргу прокурора, пояснення прокурора, який просив задовольнити його скаргу та залишити без задоволення скаргу обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, який свої апеляційні доводи підтримав та заперечив доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Однак, оскаржуване судове рішення вищевказаній вимозі закону не відповідає з огляду на таке.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що воно постановлено у підготовчому судовому засіданні, проведення якого регулюється главою 27 розділу ІV КПК України (статті 314-317).

Так, відповідно до ч.1 ст.314, п.3 ч.3 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в якому має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Не вдаючись до аналізу доказів у кримінальному провадженні, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи будь-які інші питання, що притаманні для судового розгляду, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України, оскільки у ньому зазначені встановлені слідством обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, сформульовано обвинувачення щодо інкримінованих йому злочинів, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), які підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, тобто обвинувачення є конкретним та зрозумілим для здійснення захисту від пред`явленого обвинувачення.

Обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які орган досудового розслідування (прокурор) вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
А тому, на переконання апеляційного суду доводи суду першої інстанції про неповне формулювання обвинувачення не можуть вважатися підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки п.5 ч.2 ст. 291 КПК України вказує на необхідність викладення лише тих фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими.
Водночас, викладення формулювання обвинувачення може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який згідно з вимогами ст.337 КПК України здійснюється лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.19 (справа №273/1053/17) зроблено висновок, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.
Таким чином, колегія суддів апеляційний суду вважає, що фактично у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що будь-яких законних підстав для повернення обвинувального акта прокурору, в ухвалі не вказано.

Не є також такою обставиною, що слугувала б підставою для повернення обвинувального акта відсутність в матеріалах провадження розписки про отримання обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням від 24.01.2020 року, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_7 його копію отримав.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає ст.291 КПК України, є передчасним, а тому ухвала суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність оскаржуваного судового рішення є такими, що частково заслуговують на увагу. Проте, слід зазначити, що майже уся частина апеляційних доводів обвинуваченого, які викладені в апеляційній скарзі, доповненнях до неї та змінах, фактично зводиться до заперечення його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінується, а тому вони не можуть бути предметом апеляційного перегляду під час вирішення питання щодо законності/незаконності повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, доводи обвинуваченого щодо необхідності закриття кримінального провадження №0000162 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, судом до уваги не приймаються, оскільки не можуть на даному етапі провадження бути предметом розгляду апеляційним судом. Крім того, слід зазначити, що у відповідності до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України.
У зв`язку з цим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2021 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000162 від 24.01.2020 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України повернуто в Рівненську окружну прокуратуру, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді