ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/97/20 Номер провадження 11-кп/814/354/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року по кримінальному провадженню № 0000386 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, перебуваю чого у цивільному шлюбі, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 , ч.1 ст.135 КК України

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10 ( в режимі відеоконференції )

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ( в режимі відеоконференції)

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України і призначено покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 07:00 год. до вступу вироку в законну силу. Строк покарання постановлено обраховувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_7 . Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 6908 (шість тисяч дев`ятсот вісім) гривень 44 коп. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 100 000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про речові докази. Арешт накладений ухвалами суду від 18 листопада 2019 року (справа № 554/10137/19, провадження № 1-кс/554/16092/2019, справа № 554/10137/19, провадження № 1-кс/554/16094/2019, справа № 554/10137/19, провадження № 1-кс/554/16093/2019) скасовано.

За вироком суду, ОСОБА_7 взнаний винним за вчинення злочинів за таких обставин.

Так , 19.11.2019 року приблизно о 17.20 в темний час доби, за похмурої сухої погоди, при вимкнутому міському освітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги вул. Володимирівська м. Глобине Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони перехрестя вулиць Володимирівська Дніпровська в напрямку перехрестя вулиць Володимирівська Центральна, в межах своєї смуги руху рухався велосипедист ОСОБА_12 . В цей час в попутному напрямку, по проїзній частині дороги вул. Володимирівська, наздоганяючи велосипедиста, рухався автомобіль марки «Audi» моделі «А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 ( республіка Польща), під керуванням водія ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. На стадії зближення водій автомобіля ОСОБА_7 , порушив вимоги п.2.9 (а), п. 12.3 « Правил дорожнього руху України», та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 в результаті чого він отримав тілесні ушкодження , які згідно висновку судово медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, а даному випадку привели до смерті.

Крім того, ОСОБА_7 , допустивши наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , своїми діями поставив останнього у небезпечне для життя становище, не вжив заходів до надання потерпілому допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги для доставки потерпілого в медичний заклад, - хоча мав можливість і зобов`язаний був це зробити відповідно до вимог п.2.10 (а, б, в, г, д, е) «Правил дорожнього руху України», з місця скоєння дорожньо транспортної пригоди на вказаному автомобілі поїхав, залишивши тим самим потерпілого ОСОБА_12 , в небезпечному для життя становищі, тобто в становищі, коли потерпілий внаслідок травм, отриманих під час дорожньо транспортної пригоди, не міг вжити ефективних заходів до самозбереження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подали
Апеляційний перегляд здійснюється за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обвинувачений просить вирок суду змінити , призначити йому більш м`яке покарання та звільнити від його відбування з іспитовим строком , застосувавши ст. 75, 76 КК України , посилаючись на щире каяття , часткове добровільне відшкодування шкоди , активне сприяння розкриття злочину , незадовільний стан здоров`я, конкретні обставини вчинення злочину , зокрема в нічний час доби , неумисність , те , що він в силу ст. 89 КК України не судимий , просить врахувати досудову доповідь органу пробації.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; визнати обставину, що обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння;

ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. За ч. 1 ст. 135 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На переконання принесеної апеляції вказує , що судом безпідставно не взято до уваги докази , які вказують на вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилається також прокурор на відсутність щирого каяття у обвинуваченого , оскільки він позов потерпілої повністю не визнавав. Жодні його дії не вказують на наявність щирого жалю з приводу вчиненого . Вказує прокурор і на те , що обвинувачений вже раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник свою апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав. Просили відмовити у задоволенні апеляції прокурора.

Прокурор , потерпіла та її представник апеляційну скаргу прокурора , що приймав участь в суді першої інстанції підтримали, заперечували з приводу задоволення апеляції обвинуваченого.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційних скарг , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався.

Фактичні обставини по справі в апеляційних скаргах не оспорюються , не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 ч.1 КПК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора з приводу невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі , колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Як вбачається із змісту вироку призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень , в тому числі тяжкого злочину, обставини скоєного злочину, що дорожня транспортна пригода була скоєна в темний час доби, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, наслідки, що настали внаслідок вчиненого, те, що він має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, ставлення до наслідків злочину, який за суб`єктивною стороною є необережним, поведінку після вчинення злочину, часткове відшкодування шкоди завданої злочином, думку потерпілої, досудову доповідь органу пробації, обставини , що пом`якшують покарання - щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку , відсутність обставини, що його обтяжують.

Врахувавши зазначені обставини суд дійшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання в межах санкції статей з реальним його відбуванням.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів не може погодитись із доводами авторів апеляцій , що обвинуваченому призначене занадто суворе , як про це йдеться в апеляції обвинуваченого або навпаки - занадто м`яке , як зазначається в апеляції прокурора , покарання.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на наведене вище , колегія суддів не знаходить підстав для зміни покарання як в бік його пом`якшення так і в бік суворості.

Усі обставини , на які посилаються в апеляційних скаргах апелянти у повній мірі враховано судом.

Нових обставин , які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той , до якого дійшов суд першої інстанції , в ході апеляційному розгляду колегії суддів наведено не було.

Не знаходить підстав колегія суддів для застосування положень ст. 75 КК України з огляду на тяжкість та конкретні обставини вчиненого , наслідки , що настали.

З огляду на викладені обставини колегія суддів у повній мірі погоджується із висновком місцевого суду про те, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання колегії суддів, у даному випадку суд дійшов балансу та призначив обвинуваченому покарання , яке відповідає ступеню тяжкості , конкретним обставинам вчиненого та особі винного.

Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку суду , доводи апеляції прокурора про необхідність визнання обставиною , що обтяжує покарання , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Так , обґрунтовуючи свою позицію , прокурор посилається на покази свідків , а також на Висновок № 16 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( далі Висновок ), за яким станом на 19 год. 15 хв. 10.11.2019 року ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Факт перебування після дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння , обвинуваченим не заперечується .

Проте жоден свідок чи якийсь інший доказ не підтверджує керування ОСОБА_7 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння , а отже перебування його в стані алкогольного сп`яніння до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому , суд обґрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_13 , який підтвердив, що обвинувачений спритні напої вживав при ньому вже після скоєння ДТП, але перед освідуванням, покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які стверджували, що перед ДТП обвинувачений вживав лише каву, також покази свідка ОСОБА_16 , яка підтвердила, що обвинувачений купував спиртні напої в неї після 17.30 години вечора.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію , що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів , зокрема висновком медичного освідування. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень ст.ст. 84, 92, 94 КПК.

На переконання колегії суддів , у вироку суду в повній відповідності до вимог частини 3 статі 374 КПК наведено переконливі мотиви відсутності доказів , які б поза розумних сумнівом доводили факт вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння , а тому доводи апеляції прокурора в цій частині є непереконливі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , які б слугували підставою для зміни чи скасування вироку , колегією суддів не встановлено.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора слід залишити без задоволення , а вирок суду - без змін.

Разом з тим , суд першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 , виключивши таку обтяжуючу покарання обставину як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння , в мотивувальній частині вироку , викладаючи обставини , які встановлені судом , безпідставно вказав про перебування водія ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння , а тому вказане посилання підлягає виключенню із вироку суду в порядку ст. 404 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404,405,407,419 КПК України , колегія суддів апеляційного суду,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін;

В порядку ст. 404 КПК України виключити із встановленого вироком суду посилання на вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з набранням вироком суду законної сили взяти обвинуваченого ОСОБА_7 під варту в залі суду .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з моменту проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ _________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3