СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1468/21
Провадження № 1-кп/306/180/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засіданнь ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Свалява кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Свалявського районного суду надійшов обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 29.01.2021 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду від 03.03.2022 року у справі призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та підсудний вважають за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження. Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі представника потерпілого ( вх. № 2550 від 18.10.2021 року).

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності (вх. № 7590 від 12.10.2021 року).

Заслухавши думку покурора, захисника, підсудного, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

При складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_5 вказаних вимог Закону дотримано не було.

Зокрема, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення зазначено особу, якій у даному кримінальному провадженні обвинувачення не пред"являлося - це ОСОБА_8 . Також в обвинувальному акті відсудні анкетні дані щодо вказаної особи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України). Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).
Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року). Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.
У відповідності до усталеної практики Верховного Суду, у разі виділення матеріалів кримінального провадження стосовно інших співучасників кримінального правопорушення в окреме провадження, посилання в обвинуваченні на прізвища вказаних осіб є неприпустимим ( з огляду на те, що, зокрема у відповідності до ч. 2 ст. 42 КПК України - обвинуваченим є особа, щодо якої обвинувальний акт передано до суду, саме з цього моменту особа набуває статусу обвинуваченого).

Тому суд вказує на порушення презумпції невинуватості при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасника зазначено іншу конкретну особу, а саме ОСОБА_8 , який не є обвинуваченим в цьому провадженні та позбавлений права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цієї особи на захист.
Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, що забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

Що стосується ОСОБА_8 , то він не є стороною кримінального провадження №000059 від 29.01.2021 року(у розумінні ст. 3 КПК України), а досудове розслідування відносно нього здійснюється в окремому провадженні. Вказавши в обвинувальному акті прізвище ОСОБА_8 , як співучасника вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування мав би виконати з ним вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити його повні анкетні дані.

Міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом, на справедливий судовий розгляд. Так, відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист, прав людини і основоположних свобод, частини другої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Тому, такий виклад обвинувачення щодо ОСОБА_5 , є неприпустимим, оскільки містить посилання на вчинення кримінальних правопорушень у співучасті з особою, які не є обвинуваченою в даному кримінальному провадженні та вказують на порушення вимог Конституції України та КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000059 щодо ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ ОСОБА_1