У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3066/22

№ 1-і/183/92/22

19 серпня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженню № 0000207 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною, освітою, розлученого, працюючого машиністом екскаватора у ТОВ «Автомагістраль-Південь», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженню № 0000207 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.
В зазначеному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2022 року на 60 днів строком до 02.05.2022 року.

Згідно з ч. 6 ст. 615 КПК України строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 02.07.2022 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 26.08.2022 року.

Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Таким чином, прокурор звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні та судом при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями. Водночас, захисник зазначає ряд доказів, які доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім того, захисник вказує, що на даний час у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутнє кримінальне провадження в рамках його прокурор звернувся до суду зі своїм клопотанням, тому розгляд клопотання прокурора у даному провадженні за положеннями ст. 331 КПК України є неможливим. Також зазначив, що кримінальне провадження розглядалося Куп`янським міськрайонним судом Харківської області колегією суддів, тому клопотання прокурор про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також має бути розглянуто колегіально судом. У зв`язку з цим просив змінити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або інший більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід, посилаючись на відсутність для цього достатніх підстав.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, дійшов такого висновку.
Розпорядженням Голови Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000207 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2022 року на 60 днів строком до 02.05.2022 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України під час воєнного стану та у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Згідно з ч. 6 ст. 615 КПК України першим заступником керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено до 02.07.2022 року.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 26.08.2022 року.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд звертає увагу на лист Верховного Суду від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», згідно з яким вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Так, суд враховує, що у матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні, зокрема, ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2020 року про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави (справа № 637/950/20), Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 02.05.2022 року. Суд дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України, та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Згідно з ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.02.2022 року ухвала Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2022 року продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишена без змін.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України, останнє з яких у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.
У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 152 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, оскільки даний склад кримінального правопорушення відноситься до злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, тобто до одного з найбільш небезпечніших груп злочинних діянь.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (злочин є особливо тяжким); злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є надзвичайно небезпечним, адже людина, її життя, здоров`я, честь і гідність та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку останнього.
Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені, ризик незаконно впливати напотерпілу, свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки останні ще не допитані судом, та ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, унеможливлюється контроль за процесуальною поведінкою ОСОБА_5 та значно збільшує вірогідність вчинення ним вищевказаних дій.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суд, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що у ОСОБА_5 відсутні особи на утриманні. Підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_5 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості про те, що ОСОБА_5 має місце реєстрації та проживання, наявність у нього певних соціальних зв`язків, оскільки останній перебуває фактично у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, офіційно працевлаштований, позитивні характеристики за місцем мешкання і роботи, а також матір похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Водночас, твердження захисника стосовно того, що суд у відповідності до ст. 331 КПК України не може вирішувати клопотання прокурора та питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою з огляду на відсутність в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області самого кримінального провадження в рамках якого прокурор звернувся до суду зі своїм клопотанням, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як зазначалося вище, розпорядженням Голови Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

За рекомендаціями Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану у випадках, коли територіальну підслідність кримінальних правопорушень змінено, а матеріали кримінальних проваджень через військові дії не було передано або передано не в повному обсязі, доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких суд насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Отже, прокурор Куп`янської окружної прокуратури Харківської області звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку і на підставах закону.

Суд відхиляє доводи захисника щодо неможливості розгляду клопотання прокурора суддею одноособово у кримінальному провадженні, яке здійснюється колегіально судом, як необґрунтовані, оскільки відповідно до розділу ХІ Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Твердження захисника щодо наявності сукупності доказів, які доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_5 суд також відхиляє, оскільки на цьому етапі кримінального провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності для встановлення вини чи її відсутності в особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження. Доводи сторін кримінального провадження щодо винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

Захисником ОСОБА_4 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або інший більш м`який запобіжний захід.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 196, 197, 199, 331, 350, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
ПродовжитиОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 жовтня 2022 року.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, або інший більш м`який запобіжний захід відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 22 серпня 2022 року о 08 годині 40 хвилин.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1