Справа № 183/2152/19
№ 1-кп/183/230/22

У Х В А Л А
26 квітня 2022 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 , злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 187 КК України.
27 листопада 2018 року та 29 березня 2019 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченим було обрано запобіжні заходи: ОСОБА_5 - у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_6 -домашнього арешту, який 03.03.2022 року останньому змінено на особисте зобов`язання.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії обраних запобіжних заходів, щодо обвинувачених ОСОБА_5 - у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 - у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 проти заявленого клопотання не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , кожен окремо, підтримали думку свого захисника.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів, вважає, за необхідне продовжити дії раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , та у вигляді особистого зобов`язання - щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки обставини, які були підставою для їх застосування, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, себе не вичерпали, враховуючи, що практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Враховуючи, що санкція ч.3 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді реального позбавлення волі, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризиків переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та суду, у інший спосіб, ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , а обвинуваченого ОСОБА_6 - у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_5 є особою, що раніше неодноразово судима, ОСОБА_6 , хоч і є особою раніше не судимою, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Обвинуваченому:
- ОСОБА_5 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23 червня 2022 року включно;
Обвинуваченому:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання по 23 червня 2022 року включно.
Зобов`язати ОСОБА_6 :
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення в частині дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3