УХВАЛА

04 жовтня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000005 від 15.02.2022 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав до суду письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказавши на наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу дасть можливість обвинуваченим користуватись засобами комунукації, узгоджувати свою позицію з іншими фігурантами кримінального провадження, у тому числі здійснювати психологічних тиск на свідків чи надавати такі доручення іншим фігурантам провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, терміном 60 днів, та покладено відповідні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, строк якого закінчується 21.10.2022.
За положенням ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, прокурор при розгляді клопотань про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та наявність достатніх даних, що існують ризики переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні зясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обовязків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного увязнення.
Натомість, у судовому засіданні при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у певний період доби прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України.
Так, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд приходить до переконання, що є всі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, чим домашній арешт.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
В обґрунтування клопотання, як на підставу продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спробі переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Твердження прокурора, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ніякими обгрунтованими та належними доказами не підтверджено.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Таким чином, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, наявність постійного місця проживання та реєстрації, їх стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні ОСОБА_4 чотирьох неповнолітніх дітей.
Проаналізувавши доводи прокурора, станом на час розгляду клопотання суд вважає, що ризики, визначені в ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому до обвинуваченої ОСОБА_4 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченою ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Поряд з цим, на даний час не перестали існувати ризики, що були враховані суддею при обранні запобіждного заходу ОСОБА_5 .
Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинувачених вказаних запобіжних заходів не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задоволити частково, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, обвинуваченій ОСОБА_4 обрати запобіжний захід особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 177- 179, 181, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном 60 днів, з 04.10.2022 до 03.12.2022.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені ухвалою суду від 22.08.2022.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов"язання терміном 60 днів, з 04.10.2022 до 03.12.2022.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені ухвалою суду від 22.08.2022.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити до 03.12.2022 включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя