Справа № 288/410/22
Провадження № 1-кп/288/71/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 від 20 березня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниця, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, працює вчителем Парипської філії І-ІІ ступенів Попільнянського ліцею, учасник бойових дій, інвалід 2 групи, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

09 березня 2022 року близько 16:00 години, перебуваючи на території господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин стався словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи можливі протиправні наслідки та бажаючи їх настання, у вказаний день, час та місці ОСОБА_4 підійшов до місця де стояв ОСОБА_5 та, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони та один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: підшкірної гематоми та субкон`юнктивального крововиливу (під білкову оболонку) лівого ока, синця повіки правого ока, що згідно висновку експерта № 30 від 22.03.2022 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України визнав частково та пояснив, що він неодноразово попереджав ОСОБА_5 щоб він не газував своїм автомобілем, проте він не реагував на його зауваження, і тому він 09 березня 2022 року дійсно наніс йому два удари кулаком правої та лівої руки в обличчя. Погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів. Цивільний позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 09 березня 2022 року він ремонтував свій автомобіль, ОСОБА_4 підійшов до нього та наніс йому два удари кулаком правої та лівої руки в область обличчя. Не заперечує щодо скороченого порядку судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів. Цивільний позов підтримує повністю.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений частково визнав вину, але фактичні обставини вчинення проступку не оспорював, що він наніс потерпілому легкі тілесні ушкодження, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно ст. 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, учасник бойових дій, інвалід 2 групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Враховуючи вищевикладені обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, його суспільну небезпечність, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, позицію прокурора, думку потерпілого, інші обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді штрафу, та вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку.

Вирішуючи позовні вимоги суд встановив наступне.
У відповідності до вимог статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілого та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 4000 гривень 00 копійок, так як заявлені потерпілим вимоги в частині стягнення моральної шкоди завищені та потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.
Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець міста Вінниця, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 4000 гривень 00 копійок моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1