ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2425/22 Справа № 330/2015/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Дніпропетровськ,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 25 вересня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічно, не має достатньо стійких соціальних зв`язків, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачуваний, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинення кримінальних правопорушень, з метою ухилення від покарання може переховуватись від суду, або вчинити інші кримінальні правопорушення, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, мотивуючи тим, що розгляд клопотання прокурора здійснювався без його участі, а про прийняте рішення він дізнався лише 09 серпня 2022 року, щодо апеляційних вимог скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно
ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначає, що ухвала суду про продовження запобіжного заходу без виклику захисника за договором та без участі обвинуваченого і розгляд справи без захисника, обраного обвинуваченим, є порушенням ст.6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує на те, що твердження суду про те, що суду невідомо місцезнаходження захисника є недостовірними, оскільки в матеріалах справи є всі відомості про захисника. Зазначає, що суд в порушення вимог КПК України без законних на те підстав не викликав в судове засідання обвинуваченого, який тримається під вартою в умовах СІЗО м.Запоріжжя.

Позиції учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Враховуючи, що прокурор та обвинувачений клопотань про їх особисту участь в судовому засіданні до суду не подавали, а захисник ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду кримінального провадження без участі прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до висновку про здійснення розгляду провадження без участі обвинуваченого та прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває обвинувальний акт №0000150 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Розпорядженням Верховного Суду від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.
До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до
25 вересня 2022 року включно.
З ухвали суду вбачається, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто без участі захисника ОСОБА_6 , який здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі відповідного договору.
Відповідно до вимог ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 статті 53 КПК України зокрема передбачено, що суд залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.
Разом з тим, матеріали провадження не містять даних про повідомлення захисника ОСОБА_6 про дату та час розгляду цього клопотання, та про причини його неявки.
Таким чином, рішення суду ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені обставини.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному вбивстві потерпілого, та ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб, а тому, відповідно до п.п. 1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, суд також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2022 року включно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4