Номер провадження № 1-кп/756/863/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 24.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001356, про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Оринин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, частинами 1, 2 ст. 187 КК України,

УСТАНОВИВ:
У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк дії запобіжного заходу, який було обрано під час підготовчого судового засідання закінчується 14.03.2022.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, учинити інше кримінальне правопорушення, які з часу застосування заходів із забезпечення кримінального провадження не зменшились.

На вказані ризики, на думку прокурора, указують ті обставини, що обвинувачений вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує характер вчинених злочинних, які свідчать про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, а також людського життя та здоров`я, їх недоторканості. Більше того, ОСОБА_5 офіційно не працював, постійного заробітку не мав, а тому може продовжувати злочинну діяльність з метою заволодіння матеріальними цінностями. У контексті актуальності вказаного ризику прокурор просить звернути увагу на той факт, що три інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені впродовж двох діб, що свідчить про систематичність злочинної поведінки ОСОБА_5 , а отже обвинувачений схильний до протиправної поведінки та вчинення кримінальних правопорушення. На той факт, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує невідворотність реального покарання за вчинені злочини, бо обвинувачений не одружений; немає дітей на утриманні не має, відсутнє офіційне місце роботи, є уродженцем іншої області та не має постійного місця проживання в місті Києві, тобто в обвинуваченого відсутні стабільні соціальні зв`язки. На той факт, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих вказує те, що злочини вчинено із застосуванням насильства, а також пов`язані із посяганням на статеву свободу та недоторканість, що свідчить про реальність ризику протиправного впливу на потерпілих з метою зміни ними показань, так як показання в судовому засіданні останні ще не надавали. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого тому, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від суду, впливу на потерпілих. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Указаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також прокурор просить не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів із застосуванням насильства.

При цьому прокурор вважав можливим розглянути подане ним клопотання за відсутності обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід вигляді тримання під вартою, у судове засідання службою конвоювання доставлений не був. При цьому, як свідчить надана суду інформація, доставка осіб, зі слідчого ізолятору в місті Києві, щодо яких застосовано запобіжний захід в вигляд тримання під вартою, не здійснюється через запровадження на території України військового стану.

Дійсно, суд констатує, що в зв`язку з військовою агресією росії проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, із 05:30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

При цьому, згідно з відповіддю Державної установи «Київський слідчий ізолятор», наданої в як в телефонному режимі за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , а також і листом через засоби мобільного зв`язку, у Державної установи «Київський слідчий ізолятор» відсутня можливість забезпечити проведення судового засідання з ОСОБА_5 у режимі відеоконференцзв`язку між Оболонським районним судом міста Києва та Державною установою «Київський слідчий ізолятор».

Слід урахувати, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в країні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності, її територіальній цілісності. Воєнний стан передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Вирішуючи в судовому засіданні питання можливості розгляду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою без обвинуваченого, суд ураховує вже наведену обставину щодо запровадження військового стану, а також те, що положення КПК України не передбачають окремих процесуальних положень щодо здійснення судочинства в умовах військового стану, окрім статті 615 КПК України. Однак, на думку суду, визначені статтею 615 КПК України умови стосуються лише неможливості вирішення питання щодо запобіжного заходу судом узагалі.

Тож, аналізуючи положення КПК України, зокрема положення, якими визначено порядок розгляду питання щодо обрання та продовження застосування запобіжних заходів, як і загальних засад кримінального провадження, суд виходить з того, що дотримання процесуальних вимог є звісно обов`язковим. Однак процедура їх застосування стосується лише мирного часу, коли всі держані установи та інституції працюють в загальному режимі, та немає загрози життю та здоров`ю людей, тобто відсутності на території України особливого правового режиму.

Ураховуючи те, що Конституцією України визначено, що певні права людини можуть бути обмеженими під час військового стану, а також те, що судом ужито усіх можливих заходів щодо забезпечення участі обвинуваченого в судовому засіданні, однак із забезпеченням захисту шляхом проведення судового засідання за участі захисника, суд уважає можливим розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без участі обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду клопотання за відсутності обвинуваченого, однак заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими, бо на їх підтвердження не надано будь-яких доказів, тому просив змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою. Також захисник просив узяти до уваги, що дійсно введено військовий стан, а отже ризики, які наведені прокурором, фактично усунені.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлялись про дату та час судового засідання за наданими ними засобами мобільного зв`язку, однак у судове засідання не з`явились.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, частинами 1, 2 ст. 187 КК України. Дані злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування, а також під час підготовчого судового засідання було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_5 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в загальному порядку для вирішення питання про обрання та продовження застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку дії тримання під вартою здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження. Бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Досліджуючи матеріали клопотання, пояснення, які надавались потерпілими під час розгляду питання щодо застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а саме побоювання щодо свого життя у разі можливості застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, думку та прокурора, беручи до уваги пояснення обвинуваченого раніше надані в судовому засіданні, а також відомості про особистість ОСОБА_5 , суд погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та переховуватись від органів досудового розслідування. На це вказують кількість кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, їх тяжкість, суспільна небезпечність, як надані потерпілими пояснення в судовому засіданні, а також відомості про те, що на час учинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 хоча і мав місце проживання, однак ним був хостел. Це свідчить про те, що дійсно має місце вірогідність щодо невиконання обвинуваченим покладених обов`язків, зокрема щонайменше, з`являтися за першим викликом до суду, що відповідно є підставою неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. При цьому, суд не може погодитись із захисником, оскільки дійсно, уведення військового стану навпаки збільшує підстави уважати настання обставин, які є ризиками в розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема ненадання разом з клопотанням саме доказів в обґрунтування ризиків, суд ураховує, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими, які визначені в ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості обвинуваченого, встановленим обставинам усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування відповідно до вимог ст. 331 КПК України запобіжного заходу протягом судового провадження.

Судом, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при прийнятті такого рішення, було також вивчено відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, які наведені прокурором у клопотанні, а також стороною захисту. Але, їх сукупність не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

У зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення стосується дій пов`язаних за вчинення кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, пов`язаних із застосуванням насилля, на думку суду, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_5 не слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Слід також зазначити, що як свідчать в судовому засіданні пояснення захисника, останньому не відомо про наявність в обвинуваченого військового досвіду, як і бажання останнього долучитися до супротиву збройної агресії з боку росії, захисту державної незалежності та територіальній цілісності України. А отже, суд не вирішував питання можливості чи доречності змінення запобіжного заходу з цих підстав щодо обвинуваченого.

Керуючись статтями 7, 27, 177-178, 182-183, 193-194, 200, 314-315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_5 не визначати.

Ухвала діє до 08.05.2022 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно спрямувати обвинуваченому, захиснику, прокурору та слідчому ізолятору.

Ухвала про обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1