12.07.2022 Справа № 696/98/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника

потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000909 від 03 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Катеринівка Кам`янського району Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, незаміжньої, утриманців не має, освіта середня, непрацюючої, не є депутатом, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, -

в с т а н о в и в :

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких вона не була позбавлена батьківських прав, та які перебували на її утриманні й фактично проживали з нею до 13 вересня 2021 року.

Так, в силу Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21 лютого 1990 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст.ст. 49, 51 Конституції України, ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Однак, всупереч покладених законодавством України батьківських обов`язків по догляду за дітьми, протягом 2021 року до 13 вересня 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 їх злісно не виконувала, оскільки нею не були створені необхідні умови для життя, розвитку та навчання дітей. Так, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходився в антисанітарному стані та в незадовільних побутових умовах для їх розвитку, а саме: безлад та неприємний запах в будинку, брудний одяг, відсутній запас продуктів харчування,

відсутність спальних місць та місця для навчання. В порушення вимог Закону України «Про освіту» не забезпечила отримання повної загальної освіти ОСОБА_7 , вказане спричинило те, що остання має екстремально низький рівень когнітивного розвитку, розвиток перцептивного мислення на екстремально низькому рівні, екстремально низький рівень розвитку сприйняття і текучого інтелекту, можливості просторової обробки даних і розвиток візуально-просторової інтеграції, екстремально низький показник здатності до утворення вербальних понять, вербального мислення і знань, отриманих у середовищі, на низькому рівні розвитку знаходяться слухове розуміння, пам`ять, здатність до утворення понять, вербальних міркувань, вербальна експресія, екстремально низький рівень розвитку робочої пам`яті. Крім того, біологічний рівень ОСОБА_7 відстає від календарного віку, фізичний розвиток дисгармонійний, дефіцит маси тіла, м`язовий корсет не достатньо розвинутий, порушення постави та координації рухів, ОСОБА_8 знаходиться в нестабільному психологічному стані з яскравими емоційними реакціями у вербальних та невербальних проявах, має високий рівень тривожності. Вказане призвело до того, що малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були позбавлені можливості в достатній мірі розвивати інтелектуальний потенціал, формувати правильно орієнтовану особистість.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи на вихованні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проживала з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом літа 2021 року, ігноруючи повідомлення своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 щодо вчинення ОСОБА_9 насильницьких дій сексуального характеру відносно неї та ОСОБА_7 , продовжувала їх залишати на свого співмешканця ОСОБА_9 , при цьому не вживала будь-яких дій до припинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та захисту своїх дітей від вказаних протиправних дій, до правоохоронних органів не зверталася, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді вчинення ОСОБА_9 насильницьких дій сексуального характеру щодо її доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі (станом на 12 липня 2022 року вирок не набрав законної сили).
У свою чергу, внаслідок насильницьких дій сексуального характеру, вчинених ОСОБА_9 , у малолітньої ОСОБА_7 стались розлади адаптації з вираженою депресивно-тривожною симптоматикою, проявами ауто-агресії та суїцидальною налаштованістю, що перебувають в прямому причинному зв`язку з вчиненим відносно неї кримінальним правопорушенням. Дана ситуація мала для неї психотравмуючий характер та викликала накопичення вираженої емоційної напруженості, негативно забарвлених емоційних переживань у вигляді пригніченості, приниженості, безнадійності та емоційної лабільності, що є підґрунтям психологічних страждань, а також в малолітньої ОСОБА_8 стались психічні розлади невротичного рівня у вигляді розладів адаптації, з тривожно-депресивною, дизсомнічною симптоматикою, виникнення яких (згідно виявленої феноменології, клінічного наповнення, часу виникнення психопатологічних проявів), знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненими проти неї протиправними діями.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, - злісне невиконання батьками встановлених обов`язків по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю,обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, що зазначені в обвинувальному акті, не оспорює та підтвердила їх. Розкаюється у скоєному, просила суворо її не карати. Від дачі показів по суті відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України.

Законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала пред`явлене обвинувачення, при визначенні міри покарання поклалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо показань малолітніх потерпілих, отриманих під час досудового розслідування, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження, її дії правильно кваліфіковані за ст. 166 КК України як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки.
При призначенні обвинувачуваній покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 166 КК України відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінила власну протиправну поведінку, з огляду на висновок досудової доповіді Кам`янського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області щодо можливого виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та попередження вчинення нею нових правопорушень є кримінальне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Водночас, беручи до уваги особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, думку сторони обвинувачення про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, а саме звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що, на думку суду, відповідатиме засадам справедливості та гуманності призначення покарання.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався та підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме відеозапис з назвою «0-02-05-7ae8cffcc626e356789f898d0e0b9776c8881 Idl2a034c26d3178.mp4», який міститься на DVD-R диску, залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1