Провадження №1-кп/369/1404/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001153 від 18 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, який має вищу освіту, працює на посаді голови Федерації сприяння розвитку спорту та рукопашного бою в Україні, не одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2006 та 2014 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Талалаївка Талалаївського району Чернігівської області, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, -

встановив:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», які прокурор мотивував тим, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину з мірою передбаченого покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, вважає, що існують ризики того, що останні можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності з урахуванням тяжкості покарання; незаконного впливу на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення. Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо суті клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили. Обвинувачений ОСОБА_6 просив замінити йому запобіжний захід на домашній арешт з носінням засобу електронного контролю.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив як необґрунтованого та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема цілодобовий домашній арешт, зазначив також, що ризики, на які посилається прокурор в клопотаннях про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених у виді тримання під вартою не підтверджуються належними доказами, доводи клопотання є необґрунтованими, крім того, захисник зазначив, що покладається на розсуд суду щодо вирішення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на його позицію, висловлену в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання прокурора, наявні матеріали, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
В обґрунтування клопотань про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів та обізнаності обвинувачених щодо місць роботи та проживання свідків і потерпілих.

Суд, вивчивши доводи клопотань, враховуючи встановлені обставини та дані про обвинувачених, дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою кожному з обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні зокрема й особливо тяжких злочинів, не одружені, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює, та зважаючи на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам кожного з обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігти існуванню ризику впливу на потерпілих та свідків, допит яких, враховуючи стадію розгляду справи, ще не проведений в даному кримінальному провадженні. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Таким чином, встановлені на підставі наявних матеріалів обставини дають підстави для висновку, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте, враховуючи заявлені у справі ризики, передбачені статтею 177 КПК України, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються кожний з обвинувачених, мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть у цій конкретній справі, забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таке обмеження права обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Суд також бере до уваги той факт, що кожний з обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особами, до яких не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314 - 316, 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», до 23 вересня 2022 року включно.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», до 23 вересня 2022 року включно.
Повний текст ухвали оголошено 29 липня 2022 року о 14 год. 00 хв.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1