Справа №589/1208/22
Провадження №1-кп/590/101/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 15.01.2022по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

установив:

У провадженні Ямпільського районного суд Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 121 КК України.

У ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення та на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме-що обвинувачений може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжити займатися злочинною діяльністю.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання з підстав у ньому наведених, та просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб відносно нього, просив змінити запобіжний захід на більш м`який - цілодобовий домашній арешт, оскільки має постійне місце проживання та працює неофіційно.

Захисник у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що останній має тісні соціальні зв`язки, працює неофіційно, має постійне місце проживання, разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Бажає працювати та допомагати матері. Наміру вчиняти інші злочини немає.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засіданні не з`явився, надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засіданні не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв, клопотань від потерпілого на адресу суду не надходило.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2022 року щодо ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 години 24 червня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до п.4) раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 1 ст.121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 25 травня 2022 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного (обвинуваченого), має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, та свідчить про те, що останній усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, відтягуючи в часі момент настання покарання, передбаченого законом.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходів, що підтверджується відсутністю трудової зайнятості та відсутністю стійких соціальних зв`язків, що свідчить про те, що він може продовжити займатися злочинною діяльністю та вчиняти інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що останній протягом нетривалого часу після вчинення 13.01.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, 22.01.2022 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України. Крім того, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає, що останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які наразі не допитані.

Доказів про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження. На думку суду, застосування до обвинуваченого домашнього арешту не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 , діяння, як воно сформульоване стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, не має джерела доходу, крім того, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає, що останній може переховуватись від суду, з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, також враховуючи, що оскільки у ОСОБА_3 відсутні соціально-стримуючі фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового кримінального правопорушення, суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що потерпілий та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 доведені прокурором та продовжують існувати.

Доводи обвинуваченого та сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду, при цьому посилання сторони захисту на наявність постійного місця проживання та нефіційного місця роботи не спростовують доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку. Захисником у судовому засіданні не надано належних доказів наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків з членами родини, з яким він спільно проживає, крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.

Отже, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмову у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 315 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України Північно-Східного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 19 серпня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії запобіжного заходу обчислювати з моменту винесення ухвали суду, тобто з 21.06.2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України Північно-Східного регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, до виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти до 18 липня 2022 року до 13 години 30 хвилин.

У підготовче судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. В іншій частині ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1