Справа № 149/2320/21
Провадження №1-кп/149/37/22
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

19.09.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000222 від 03.08.2021 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

25.06.2021 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на строк 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 25.06.2021 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на строк 1 рік 6 місяців на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так з 27 по 30 липня 2021 року розпочав працювати без офіційного працевлаштування різноробочим в ТОВ «Комфорт ЮФ» та був обізнаний про розташування приміщень на вказаному підприємстві. 02.08.2021 ОСОБА_4 приїхав до м. Хмільник, проте вирішив не виходити на роботу, а провести час з друзями.

03.08.2021 у нічний час ОСОБА_4 , якому було відомо, де керівник ТОВ «Комфорт ЮФ» ОСОБА_5 зберігає на підприємстві грошові кошти, вирішив їх викрасти. З цією метою близько 03:00 год. ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна через бетону огорожу проник на територію ТОВ «Комфорт ЮФ», яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де через незачинене пластикове вікно проник до приміщення складу.

Після чого, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні складу, проник до кабінету керівника, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, таємно, повторно з метою завершення свого злочинного умислу та діючи з корисливим мотивом власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав із робочого стола, який знаходився в кабінеті гроші в сумі 410 грн., належні ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 410 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, надав покази, що відповідають обставинам зазначеним в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно проник на територію ТОВ «Комфорт ЮФ», де колись працював. Потім таємно зайшов у приміщення, де, як йому достеменно було відомо з часів роботи, зберігалися готівкові кошти товариства, викрав їх і розпорядився на власний розсуд. Просив суворо його не карати і волі не позбавляти, оскільки він доглядає за хворою матір`ю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить провести судовий розгляд у його відсутність та зазначає, що претензій до обвинуваченого не має.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів щодо нього, а також матеріалів, що стосуються речових доказів та витрат на проведення експертиз.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, злочин вчинив під час іспитового строку, відповідно до досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим високий та його виправлення без позбавлення (обмеження) волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (в тму числі окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненнб повторних кримінальних правопорушень: проходження обвинуваченим пробаційної програми.

Обставинами, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що згідно зі статтею 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочину.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу винного, досудовоу доповідь, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, та відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, суд керується тим, що метою застосування запобіжного заходу згідно зі статтею 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд, враховуючи поведінку обвинуваченого за час судового розгляду, який неодноразово ухилявся від явки до суду, про причини неявки суд не повідомляв, у зв`язку з чим до нього судом неодноразово застосовувася привід, а також ОСОБА_4 було оголошено в розшук, вважає, що у разі невжиття до нього запобіжного заходу він може ухилятися від відбуття покарання. За таких обставин, враховуючи заявлене прокурором у судових дебатах клопотання, суд вбачає підстави для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши його негайно у залі суду після проголошення вироку.

Цивільний позов не заявлявся. Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2021, та призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до набрання вироком суду законної сили, але не більше 60 днів, затримавши його негайно в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законнї сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання термін тримання під вартою, з розрахунку один день позбавлення волі за один день тримання під вартою з часу його фактичного затримання до набрання вироком законної сили.
Арешт, накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.08.2021 на речові докази - скасувати.
Речові докази: пару взуття темно-коричневого кольору із підошвою світлого кольору, на яких із зовнішньої сторони наявний надписи «STYLEGARD ORIGINAL», повернути власнику - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 2059,44 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку негайно після проголошення його резолютивної частини вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1