Справа № 932/3363/22
Провадження №1-кс/932/1727/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, українки, громадянки України, із середньою освітою, працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000473 від 25.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.06.2022 року ОСОБА_4 приблизно о 20 годині. 30 хв., перебувала у приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час між ОСОБА_4 , та потерпілим ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та особистої неприязні один до одного виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вирішила нанести один удар кухонним ножем в область черевної порожнини потерпілому ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , знаходячись біля вхідної двері у квартиру АДРЕСА_3 , тримаючи у руці ніж та підійшовши обличчям до потерпілого, умисно нанесла останньому один удар ножем в область черевної порожнини.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням навколоміхурової та паракалярної клітковини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_4 які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженню, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.

25.06.2022 року ОСОБА_4 була затримана на місці скоєння злочину в порядку ст. 208 КПК України.

26.06.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий вказує, що підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами. Наразі виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрювана визнала підозру, щиро розкаюється. Пояснила, що у той день вона прибула до знайомої на поминки, і в ході спілкування потерпілий ОСОБА_8 почав насміхатись над нею, зневажливо ставитись та робити зауваження. Також він викрав у неї мобільний телефон, а вона чекала важливого дзвінка від сина. В подальшому між нею та потерпілим ОСОБА_8 виник конфлікт, у ході якого її знайома та потерпілий кинулися до неї битися, і вона раптово схватила ніж, який був поряд та завдала один удар ОСОБА_8 в область тулуба, з метою самозахисту. Просить не застосовувати винятковий запобіжний захід, оскільки вона має офіційне місце роботи, не судима, має міцні соціальні зв`язки. Характеризується позитивно, а злочин вчинила на побутовому грунті, і не хотіла цього, тому вважає, що до неї може бути застосований більш м`який запобіжний суд.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до клопотання докази та здійснивши їх належну оцінку, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З наданих слідством матеріалів встановлено, що у провадженні СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000473 від 25.06.2022 року, яке розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідством встановлено, що 25.06.2022 року ОСОБА_4 приблизно о 20 годині. 30 хв. у приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, нанесла один удар ножем в область черевної порожнини потерпілому ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

В судовому засіданні гр. ОСОБА_4 повністю визнала підозру та надали пояснення щодо обставин вчинення нею злочину.

Крім того, підозра підтверджується зібраними слідством доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.06.2022 року; протоколом затримання гр. ОСОБА_4 ; довідками від КНП Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги Дніпровської міської ради від 25.06.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 та іншими доказами у сукупності.

Таким чином, підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнається обґрунтованою.

Вирішуючи питання про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя враховує вік підозрюваної (54 роки), відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, наявність офіційного місця працевлаштування, та вважає, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки у місці проживання, тому ризик переховування істотно зменшується. Підозрюваній нікуди тікати, вона повністю визнає провину та співпрацює зі слідством, тому буде виконувати всі покладені на неї процесуальні обов`язки.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає недоведеним, оскільки злочин вже вчинено, наслідки у вигляді тілесних ушкоджень настали, тому впливати на свідків та потерпілого не є доцільним, оскільки останні вже надали свої показання, і навіть якщо змінять їх, то це не вплине на результати досудового розслідування, оскільки факт вчинення злочину та всі обставини є встановленими, а підозрювана визнає свою провину. Тому впливати на свідків і потерпілого немає ніякого сенсу, відтак цей ризик заявлений передчасно і не підтверджений об`єктивними даними.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя не погоджується із думкою прокурора, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти реалізації вказаного ризику. Так, з урахуванням особи підозрюваної, її віку, наявності роботи та міцних соціальних зв`язків, доцільно застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово. Цей запобіжний захід є також достатньо суворим, оскільки особа позбавляється права покидати своє житло цілодобово. В даному випадку цей запобіжний захід є адекватним та зможе запобігти ризику переховування та забезпечити дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків, які слідчий суддя вважає можливим покласти на неї.

На підставі вищезазначеного, доходжу висновку про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Також на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Таким чином, у задоволенні клопотання сторони обвинувачення слід відмовити за застосувати більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 199, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати це житло цілодобово.

Підозрювану доставити для виконання запобіжного заходу за адресою: м. Дніпро, проїзд Кривий, буд. 32.

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрювану такі обов`язки:

- з`являтися за викликом до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- не спілкуватись із свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню, без дозволу слідчого, прокурора чи суду.
-носити електронний засіб контролю.
Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваної для виконання.
Попередити підозрювану, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а саме тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваній, що працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло у будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на неї обов`язків.

Строк дії ухвали до 24.08.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12