Справа №523/9409/17
Провадження №1-кп/523/970/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності у кримінальному провадженні за №0005650 від 24.09.2015р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої.

Зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваної у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, -

Встановив:

З Суворовської окружної прокуратури м. Одеси до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за підозрою у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

За змістом клопотання встановлено, що 23.03.2015 року приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в Одеському навчальному виховному комплексі №1, розташованому на площі Молоді, 17 у м. Одесі, зайшовши до учбового класу, де в групі продовженого дня 5-В класу знаходився малолітній ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_7 з мотивів помсти, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись, що класний керівник та інші діти перебували в їдальні та не могли перешкодити їй реалізувати свій злочинний намір, підійшла до потерпілого та схопила його своєю правою рукою за потиличну частину шиї, вдаривши головою до шкільної парти, від чого малолітній ОСОБА_7 упав на підлогу, однак ОСОБА_6 не зупинилася, підняла його і перехопивши своєю правою рукою за передню частину шиї, тримала останнього таким чином, що його ноги не торкалися підлоги, після чого не бажаючи припиняти свої неправомірні дії, штовхнула ОСОБА_7 до шафи, розташованої в приміщенні класу, та скориставшись безпорадним станом малолітнього потерпілого продовжувала завдавати йому удари дверцятами шафи, після чого покинула місце скоєння злочину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у малолітнього ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді садни шиї, які викликали розлад здоров`я строком не більше 6 днів, що за критеріями п.2.3.5 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в клопотанні, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками, як умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ст.125 ч.1 КК України, так як вважає, що є достатньо підстав для задоволення клопотання, мотивуючи тим, що строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив, так як відповідно до положень ст.49 ч.1 п.1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку минули два роки.

У ході підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_4 , діюча в інтересах ОСОБА_6 , не заперечувала проти звільнення підзахисної від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, так як злочин відноситься до категорії нетяжкого відповідно до положень ст.12 КК України, разом з цим акцентуючи увагу суду, що ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого їй проступку не визнає, однак з урахуванням згоди підзахисної на закриття кримінального провадження можливо задовольнити клопотання прокурора, оскільки дійсно строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив.

ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала думку захисника, вказуючи, що вину не визнає, при цьому просила звільнити її від кримінальної відповідальності, підтвердив, що їй зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження.

Від представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 надана письмова заява, відповідно якої вона не заперечує щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Вивчивши надані до суду матеріали, вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України; захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які не заперечували проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, враховуючи характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального проступку за ознаками ст.125 ч.1 КК України, яке вчинене 23.03.2015 року та відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, згідно з ч.2 ст.12 КК України в чинній редакції кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією статті 125 ч.1 КК України передбачена кримінальна відповідальність, що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

В той же час згідно з ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вимог ст.49 ч.1 п.1 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Однак, положеннями ст.49 ч.2 КК України регламентовано, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Враховуючи, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 3.11.2017 року був оголошений розшук ОСОБА_6 , строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився 23.03.2020р.

Разом з цим згідно вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.ст.284 ч.2 п.1, 286 ч.1 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим статтею 314 ч.3 п.2 КПК України регламентовано, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Щодо посилання сторони захисту на невизнання ОСОБА_6 вини в інкримінованому їй кримінального проступку за ознаками ст.125 ч.1 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за № 730/67/16-к від 26.03.2020р.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові за №598/1781/17 від 17.06.2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, більше не притягувалася, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме письмової згоди ОСОБА_6 а також захисту на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, за відсутності будь-яких заперечень від інших учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеним статями, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.125 ч.1 КК України, який у даному випадку становить п`ять років, сплинув.

Зі змісту клопотання вбачається, що під час досудового розслідування здійснювалось безкоштовне залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілого, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, речові докази не долучалися.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.314, 284-288, 369-372, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0005650 від 24.09.2015р. про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0005650 від 24.09.2015р. внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.125 ч.1 КК України відносно ОСОБА_6 - закрити.

Матеріали кримінального провадження за №0005650 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2015 року зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1