У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 від 27 травня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Совєтський Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.08.2022 у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 від 27.05.2021 продовжено кожному з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.10.2022 включно.
Визначено кожному з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496.200 гривень, а також залишити без змін покладені на кожного з них обов`язки в разі внесення застави.
Таке рішення мотивовано тим, що судом не встановлено підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки кожний з них обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і в разі визнання їх винними, кожному з них може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, водночас, судовий розгляд лише розпочався, будь-яких даних про суттєве зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у тому числі, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні також - не встановлено.
Також, суду не надано жодних доказів того, що реальний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, та зазначений в ухвалі Солом`янського районного суду від 16.06.2022, якою щодо кожного з обвинувачених було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а саме ризик переховуватися від суду, з часу минулого судового засідання фактично зменшився чи зник, на що не може вплинути твердження сторони захисту про наявність житла дальніх родичів та знайомих обвинувачених у м. Києві, оскільки, на думку суду, за наведених вище обставин, вони не є достатніми для запобігання цьому ризику.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, подала апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09.08.2022 та постановити ухвалу, якою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, змінити запобіжний захід, визначивши його, не пов`язаного з триманням під вартою та/або зменшити розмір застави.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 зазначає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.
Захисник ОСОБА_5 вказує, що суд з урахуванням вимог ст. 177, 178 КПК України, а також характеру пред`явленої підозри, повинен був з`ясувати, чи законним буде рішення про те, що тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, буде доцільним, який забезпечить їх належну поведінку та виконання ними процесуальних обов`язків, та чи не має можливості обмежитись застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
Також захисник ОСОБА_5 звертає увагу на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку.
Крім того, на переконання захисника, суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, зазначає, що ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не було встановлено, що саме такий розмір застави здатний забезпечити покладені на обвинувачених обов`язки, однак, і до сьогодні вони не внесли заставу, що підтверджує її непомірність для кожного з них.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, клопотань про їх участь у розгляді провадження не заявляли.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг в інтересах кожного з них у повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження у порядку ст. 422-1 КПК України з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційних скарг.
Як убачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 120 211 000 200 015 65 від 27.05.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
У судовому засіданні 09.08.2022, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, під вартою.
Прокурор у провадженні заявив відповідне клопотання.
Суд, заслухавши пояснення сторін у провадженні, дійшов висновку про необхідність продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.
Як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.
Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, під вартою у порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.10.2022 включно з визначенням кожному з них застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496.200 гривень, а також залишив без змін покладення на кожного з них обов`язків в разі внесення застави, - оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у заволодінні чужим майном потерпілих шляхом обману, а саме 29.000 доларів США, що становить 764.150 грн., під виглядом обміну у фіктивному пункті обміну валют, вчинене організованою групою, в особливо великих розмірах.
Поза увагою суду не залишилася і та обставина, що судовий розгляд лише розпочався, будь-яких даних про суттєве зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у тому числі, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні не встановлено.
Зокрема, суду не надано жодних доказів того, що реальний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, та зазначений в ухвалі Солом`янського районного суду від 16.06.2022, якою щодо кожного з обвинувачених було обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, а саме ризик переховуватися від суду, з часу минулого судового засідання фактично зменшився чи зник, на що не може вплинути і обставина, на яку послалася сторона захисту, про наявність житла дальніх родичів та знайомих кожного з обвинувачених у м. Києві, які, на думку суду, за встановлених обставин, не є достатнім для запобігання цьому ризику.
Між тим, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, і в разі визнання винним кожного з них, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
А, отже, вказані обставини та підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожний, дають підстави для висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися кожного з обвинувачених від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілих, свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а отже, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_5 стосовно необґрунтованості та недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, - оскільки суд прийняв рішення щодо їх існування на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідив належним чином всі матеріали провадження, що стосуються розгляду вказаного питання, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи захисника ОСОБА_5 щодо зменшення визначеного, кожному, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розміру застави взагалі не може бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції на даному етапі кримінального провадження, оскільки він окремому оскарженню не підлягає, як указують приписи ч. 2 ст. 392 КПК України.
Інших будь-яких доказів, які могли б бути підставою для зміни обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, запобіжного заходу, - не видно.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, у виді тримання під вартою при повному та об`єктивному дослідженні на даному етапі судового розгляду всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому, в ухвалі докладно наведені мотиви, за яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
За викладеним, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 200 015 65 від 27 травня 2021 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , якою кожному з них продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 жовтня 2022 року включно - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3