У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000265, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.10.2020 року, про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Із поданого слідчим клопотання вбачається, що починаючи з жовтня 2020 року ОСОБА_3 , будучи фізичною особою-підприємцем та засновником ТОВ «ВІТАФАРМ», діяльність якого пов`язана із наданням фармацевтичних послуг, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу психотропних речовин, будучи організатором злочинів, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері незаконного обігу психотропних речовин є можливість швидко, незаконно збагатитись, а також знаючи про місце та особу у якої можна придбати психотропну речовину- альпразолам, яка міститься в лікарських препаратах «XANAX» та «Frontin», які в Україні не зареєстровані як лікарські засоби, зможе забезпечувати учасників групи цією речовиною для подальшого збуту, вирішив цим скористатись, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, у період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив в якості виконавців ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_3 , діючи як організатор злочинів, особисто розробив план вчинення злочинів і діяльності створеної ним організованої групи, який довів до відома всіх учасників, визначив та розподілив функції кожного з її учасників, а саме, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були безпосередніми виконавцями злочинів. Від вказаних осіб ОСОБА_3 вимагав чіткого виконання всіх його вказівок, контролював та координував в залежності від обстановки діяльність групи, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого та схваленого всіма учасниками організованої групи.

Організована злочинна група, очолювана ОСОБА_3 , характеризувалась попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання осіб для вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, між членами якого підтримувалися тісні дружні стосунки; стабільністю і згуртованістю членів групи, що виразилось у незмінності складу учасників злочинної групи та тривалості їх дій у період із жовтня 2020 року по лютий 2022 року; детальною організацією функціонування групи у вигляді чіткого виконання кожним відведеної йому ролі та виконання вказівок організатора ОСОБА_3 ; обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій, спрямованим на досягнення єдиної злочинної мети та свідомого виконання своїх функцій кожним із них.

Крім того, ОСОБА_3 , діяв як організатор та постачальник психотропних речовин, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, сприяв вчиненню злочинів іншим співучасникам, забезпечував їх психотропною речовиною, для її подальшого збуту, надавав поради та вказівки щодо способів вчинення злочинів, під час реалізації психотропних речовини певними заходами безпеки і конспірації, щодо нерозголошення дійсної незаконної діяльності, з метою недопущення виявлення злочинних дій групи сторонніми особами та працівниками правоохоронних органів, дотримуючись при цьому обумовлених правил поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою не викриття їх незаконної діяльності.

Так, ОСОБА_3 , діючи у складі організованої злочинної групи, разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи зорганізованими з метою незаконного збагачення, з розподілом функцій кожного із учасників групи, згідно розробленого ОСОБА_3 злочинного плану при невстановлених розслідуванням обставинах місці та часі, в період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, здійснювали придбання у невстановленої слідством особи для подальшого збуту невстановлену кількість психотропної речовини альпразолам, яка міститься в лікарських препаратах «XANAX» та «Frontin», які в Україні не зареєстровані як лікарські засоби.

Після придбання вказаної речовини, ОСОБА_3 на досягнення єдиного злочинного плану згідно розподілених функцій в складі організованої злочинної групи, разом із її учасниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисно, незаконно забезпечували зберігання з метою подальшого збуту вказаної забороненої в обігу психотропної речовини по місцю ведення своєї підприємницької діяльності, а саме ТОВ «ВІТАФАРМ», що розташовується за адресою: офіс АДРЕСА_1 , а також за місцями фактичного проживання учасників організованої групи, за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

11.02.2022року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Як стверджує у клопотанні слідчий, вина ОСОБА_3 повністю підтверджується комплексом зібраних у провадженні доказів, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, та висновками судових експертиз.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії особливо тяжких і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

А тому, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 з метою забезпечення кримінального провадження, а саме: квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 88,3 кв. м, житлова площа 59, 5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101; приміщення АДРЕСА_1 , (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення) загальною площею 35,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, номер об`єкта в РПВН № 19660208.

21.04.2022 року від представника власника майна підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 до суду надійшли письмові заперечення на клопотання про арешт нерухомого майна. Зокрема, заперечення обґрунтовує тим, що клопотання слідчого не містить відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, у такому не зазначено про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Вказує, що у клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження та розпорядження майном ОСОБА_3 призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, передачі такого майна, що унеможливить покарання у виді конфіскації майна, у разі його призначення у майбутньому. Вважає клопотання слідчого необґрунтованим та безпідставним, а тому просить у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання з підстав наведених у ньому.

Захисник власника майна (підозрюваного) ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про арешт майна, просив у задоволенні такого відмовити з підстав та мотивів наведених у його письмових запереченнях поданих до суду від 21.04.2022 року.

Власники майна, ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримав думку свого захисника і просив у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити. Зазначив, що вважає себе невинним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 307 КК України , яке йому інкриміновано слідством та вказане у клопотанні слідчого майно : квартира АДРЕСА_5 , та приміщення № 38 (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , було придбано ним за власні кошти у визначений законом спосіб та не можуть підлягати конфіскації.

Заслухавши думку слідчого ОСОБА_5 , пояснення адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Головного управління Національної в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 05.10.2020 року, за підозрою ОСОБА_3 , в ході якого досліджуються обставини незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання та збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, чинені повторно організованою групою.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих йому правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій від 24.12.2021року, висновками судових експертиз від 15.12.2021року та від 02.08.2021року протоколом обшуку від 10.02.2022року, повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 11.02.2022 р. .

Таким чином, з урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна належного на праві приватної власості підозрюваому ОСОБА_3 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадженн, як арешт майна підозрюваного , а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу можливості відчудження підозрюваним нерухомого майна належного ОСОБА_3 та шкоду для кримінального провадження у разі відмови у накладенні арешту на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5 , та приміщення АДРЕСА_7 (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Така шкода може виразитись у втраті нерухомого майна, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 усвідолюючи реальність та неминучисть покарання передбаченого ч.3 ст.307 КК України , що йому може загрожувати, взмозі відчужити належне йому на праві приватної власноті нерухоме майно квартиру АДРЕСА_5 , чи приміщення АДРЕСА_7 (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , на користь третіх осіб, з метою уникнення такого виду покарання, як конфіскація майна, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово в повному обсязі розпоряджатися вказаним майном.

Згідно долученої до матеріалів клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2021року , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_3 зареєстровано наступне нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 88,3 кв. м, житлова площа 59, 5 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101; приміщення АДРЕСА_1 , (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення) загальною площею 35,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №, номер об`єкта в РПВН № 19660208.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість конфіскації його , як виду покарання, а тому, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Заперечення сторони захисту щодо неправомірності накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки, слідчий у судовому засіданні довів необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою забезпчення конфіскації майна, як виду покарання, яке у разі доведення вини підозрюваного може бути застосовано до останнього судом , а також наявність потенційної загрози відчудження підозрюваним належного йому нерухомого майна на праві приватної власності та шкоди яка може бути заподіяна для даного кримінального провадження у разі відмови у накладенні арешту на майно підозрюваного .

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження такого майна, яке перебуває на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Отиня, Коломийського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_2 , а саме:

-квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 88,3 кв.м, житлова площа 59,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101;

-приміщення № 38 (аптека реконструйована з власного нежитлового приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 35,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № , номер об`єкта в РПВН № 19660208.

Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02.05.2022 року об 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1