Справа № 303/2783/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/532/21, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 серпня 2019 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 3 січня 2019 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 1 статті 185 КК України із застосуванням статті 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; 22 березня 2019 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 185, частиною 2 статті 185 КК України із застосуванням статті 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці; 04 липня 2019 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 2 статті 186 КК України із застосуванням ч. 4 статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2019 року, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців.
Вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 572 грн за проведення Закарпатським НДЕКЦ МВС України товарознавчої експертизи № 11/1026.
Ухвалено речові докази: мобільний телефон марки «Нопог 6С рго» моделі JММ-L22, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області - повернути ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Huaweiy5» чорного кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_8 .

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
01 грудня 2018 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , який проходив вулицею, застосував до нього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: наніс декілька ударів руками у ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у виді: синця на повіках правого ока, садна на червоній каймі верхньої губи; 21 верхній з права та 12 верхній з права зуби відсутні, які згідно з висновком експерта № 373/18 від 11 грудня 2018 року, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення та механізму тертя (садна), чим могли бути руки сторонньої людини, і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном самостійно вийняв із джинсів потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Huaweiy5» чорного кольору, вартість якого, згідно з висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/1026 від 10.12.2018, становить 1848,33 гривень, після чого втік з місця вчинення злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1848,33 гривень.
12 січня 2019 року, приблизно о 18 годині 57 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у м. Мукачево, по вулиці Миру поблизу будинку № 45, перебуваючи на пішохідній доріжці, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито, шляхом ривка, викрав із правої руки потерпілого належний йому мобільний телефон марки «Нопог 6С рго» моделі JММ-L22, який був у використанні, вартість якого, відповідно до висновку експерта ТОВ «Ріалті-О» від 22.01.2019, становить - 3000 гривень, та у подальшому, з метою подолання опору, долонею руки штовхнув потерпілого у плече, вивівши його з рівноваги, повалив на землю, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 впав та відчув фізичний біль. Далі ОСОБА_6 з місця події втік у невідомому напрямку разом з викраденим мобільним телефоном, чим своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоди на загальну суму 3000 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним, просить його скасувати. Апелянт зазначає, що розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувся без участі адвоката, чим порушено його право на захист. При цьому посилається на те, що не має будь-яких познань в юриспруденції. Окрім цього стверджує, що місцевим судом не були допитані свідки та потерпілі, водночас суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, взяв до уваги докази сторони обвинувачення (показання та протоколи), які були здобуті у незаконний спосіб. На підставі вищенаведеного, просить вирок скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд із залученням захисника за призначенням.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілих, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та потерпілих береться до уваги те, що: вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження; клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не подавали; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і ним не заявлялось клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги; апеляційним судом обов`язковість явки обвинуваченого та потерпілих на розгляд кримінального провадження не визнавалась; прокурор не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого та потерпілих.
При оцінці доводів апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги таке.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 409 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів вважає, що у порушення положень ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання 17.05.2019 проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_7 , а підготовче судове засідання 10.06.2019 - за відсутності потерпілого ОСОБА_8 .
При цьому, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що потерпілий ОСОБА_7 викликався у підготовче судове засідання, яке мало місце 17.05.2019, а потерпілий ОСОБА_8 у підготовче судове засідання, яке мало місце 10.06.2019.
Із наявних у матеріалах кримінального провадження заяв потерпілого ОСОБА_7 (а. к. п. 14) та потерпілого ОСОБА_8 (а. к. п. 39) убачається, що такі не зареєстровані судом першої інстанції, а подані прокурором у засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
Так, з матеріалів кримінального провадження, у тому числі вироку суду та журналу судових засідань, убачається, що судовий розгляд кримінального провадження (справи) щодо обвинуваченого ОСОБА_6 проведено за відсутності потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
При цьому, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, у тому числі й 22.08.20219.
Разом із тим, із журналу судового засідання не вбачається, що суд першої інстанції з`ясовував причини неявки потерпілих у судові засідання.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, однак проведення судового засідання без участі потерпілих призвело до того, що потерпілим не було роз`яснено положення цієї норми кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.
Незалежно від того, в якому порядку і обсягу суд досліджує докази, судове провадження повинно відповідати вимогам ст. 91 КПК. Тобто у кримінальному провадженні мають бути встановлені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин; суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.
Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання від 22.08.2019 не убачається, що, дійшовши висновку про можливість розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних, суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового розгляду чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, зі змісту журналу судового засідання та вироку суду вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 відмовився від дачі показань щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Разом із тим, із матеріалів кримінального провадження убачається, що судовий розгляд проведено без участі захисника, і при цьому, з журналу судового засідання не убачається, що судом було роз`яснено обвинуваченому право на захист, зокрема на залучення захисника.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що встановлений, як указується у вироку, судом першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, порядок дослідження доказів, що полягає лише у допиті обвинуваченого ОСОБА_6 , а також дослідженням відомостей про його особу, - суперечить положенням вищевказаної статті кримінального процесуального закону, породжує обґрунтовані сумніви у розумінні обвинуваченим, а також потерпілими, положень цієї норми процесуального закону.
Такий порядок дослідження доказів судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, свідчить і про порушення судом приписів статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд, а також права на захист.
Між тим, з мотивувальної частини вироку вбачається, що судом першої інстанції не вказано за якою статтею та частиною статті Кримінального кодексу України та за якими кваліфікуючими ознаками кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_6 .
Указане вище також свідчить про неповноту при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів, невідповідність викладених у вироку висновків фактичним обставинам кримінального провадження та про невмотивованість висновків суду, викладених в обвинувальному вироку щодо ОСОБА_6 , а також істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема й порушення права особи на захист.
Встановлені апеляційним судом та наведені вище обставини свідчать про те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження.
У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України, колегія суддів вважає істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Тому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають задоволенню.
При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , задовольнити.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 серпня 2019 року, щодо обвинуваченого за ч. 2 ст.186 КК України, ОСОБА_6 , - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: