Справа № 182/1559/22
Провадження №1-кп/204/348/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000537 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_21 , захисників: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_21 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що на даний час наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення обвинуваченими тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та на строк від 10 до 15 років з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я останніх не перешкоджають триманню під вартою, також, обвинувачені розуміють, що їм повідомлено про підозру у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а також тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у інкримінованих їм діяннях, мають соціальні зв`язки з іншими особами на території Дніпропетровської області та території України, тому можуть переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для обвинувачених переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки після відкриття матеріалів досудового розслідування останні ознайомлені із їх показаннями, місцями мешкання, засобами зв`язку, місцем роботи тощо. Тобто, з метою спотворення чи зміни ними своїх свідчень, відмови від давання свідчень, надання завідомо неправдивих свідчень обвинувачені через інших осіб можуть незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, яких під час судового розгляду ще не допитано. Крім того, обвинувачені могли накопичити фінансові ресурси та інші цінності, з використанням яких вони можуть чинити протиправний вплив на свідків та учасників провадження, а також безперешкодно виїхати за межі України. Вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, оскільки обвинувачені схильні до їх вчинення, що підтверджується тривалим періодом вчинення злочину, у якому вони обвинувачуються, що підтверджується репутацією самих обвинувачених. Застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовими позиціями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ у справах «Лєтельє проти Франції», «Лабіта проти Італії». Просив суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Також, з моменту обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених, до теперішнього часу, не встановлено будь-яких доказів або підстав, які свідчать про зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що за пред`явленим йому обвинуваченням у нього немає ні потерпілого, ні свідків, більш того, він жодного відношення до пред`явленого йому обвинувачення не має. Все, що зазначив у своєму клопотанні прокурор, не відповідає дійсності. Він не є кримінальним авторитетом. В нього є сім`я, є постійне місце проживання, окрім цього він є особою з інвалідністю. Він лише надавав гуманітарну допомогу засудженим, які є інвалідами, протизаконного він нічого не робив. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати йому інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_25 , суду пояснила, що вона від прокурора отримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у відношенні її підзахисного, яке не містить дати, а також не містить і підпису самого прокурора. Дане клопотання прокурора є не обґрунтованим. Обвинувачення, яке висунуто щодо її підзахисного є неконкретизованим. Ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, відсутні та нічим не підтверджені. Щодо зазначеного прокурором ризику, а саме здійснення впливу на свідків зазначила, що він відсутній, оскільки її підзахисний, перебуваючи в судовому засіданні, міг здійснити вплив на інших обвинувачених, також міг здійснювати тиск на свідків, однак він цього не робить, а прокурор, зазначаючи даний ризик у своєму клопотанні, нічим його не обґрунтовує. Ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення теж нічим не підтверджений, оскільки, як вбачається з обвинувального акту, її підзахисний інших кримінальних правопорушень не вчиняв, він є не судимим. Окрім цього, її підзахисний вже досить тривалий час перебуває під вартою і говорити про те, що він може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення без наявності обвинувального вироку є некоректним. Щодо ризику втечі, то прокурором не було наведено в своєму клопотанні фактів щодо неможливості застосування до її підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Посилання на підтвердження можливого ризику втечі на введення в Україні військового стану є не обґрунтованим. У ОСОБА_5 є сім`я, малолітні діти, він не матиме можливості покинути територію України та поїхати. Враховуючи стан здоров`я її підзахисного, наявність у нього двох малолітніх дітей, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою. В задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_10 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що все, що зазначено в клопотанні та обвинувальному акті, є припущеннями прокурора. Він раніше вже говорив, що всі ризики, які були зазначені прокурором, відсутні. Окрім цього, про це вже зазначали слідчі судді у своїх ухвалах. Дійсно, там де він проживав, він є поважною людиною, оскільки він є тренером та керівником благодійного фонду. Він тренерує дітей безкоштовно. За власні кошти організовував заходи та допомагав дітям. Всі ці ризики є просто словами, нічим не підтверджені. Він в разі зміни запобіжного заходу не зможе покинути країну, оскільки в нього є малолітня дитина та матір похилого віку, яка дуже хворіє. По одному із пред`явлених епізодів він має бути виправданим, а по іншому жодних свідків не має.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_31 адвокат ОСОБА_27 , суду пояснила, що оскільки судом не вирішено питання про відповідність обвинувального акту нормам чинного КПК України, вирішувати вказане клопотання прокурора не є можливим. Клопотання прокурора не відповідає нормам чинного КПК України, оскільки прокурором не було надано жодного підтвердження щодо наявності вказаних в клопотанні ризиків. Прокурор у своєму клопотанні зазначив лише свою особисту думку. ОСОБА_31 не вчиняв жодного кримінального правопорушення. Окрім цього, її підзахисний вже протягом тривалого часу перебуває під вартою. Всі зазначені ризики нічим не підтверджені: щодо свідків, то вони безпосередньо в судовому засіданні надають свої показання під присягою, потерпілих в епізодах інкримінованих її підзахисному немає, раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому говорити про наявність ризиків є лише припущенням прокурора. Окрім цього, у ОСОБА_31 є сім`я, дитина, тісні соціальні зв`язки, є постійне місце роботи. Просила змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що ризики, зазначені прокурором, не обґрунтовані. В справі є лист від спілки афганців, які готові взяти його на поруки, задля того, щоб він мав можливість вступити в ряди захисників України. Окрім цього, він є мисливцем, а тому вміє поводитись зі зброєю. Також, він має вищу спортивну освіту та має навики щодо надання медичної допомоги, що також могло б стати в нагоді під час участі в захисті територіальної цілісності України. У нього є дитина-інвалід, яка на даний час знаходиться в Україні. І тікати звідси буде безглуздо. Слідчими суддями дані ризики були відкинуті і їх немає. Він не боїться великого терміну покарання, оскільки він вже перебуває під вартою. Окрім нього, й інших обвинувачених теж беруть на поруки поважні люди, оскільки вони всім допомагали. Вони не є бандитами. Просив змінити запобіжний захід.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_30 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що судом не здійснено перевірку отримання вказаних клопотань обвинуваченими. Клопотання прокурора є необґрунтованим. Ризики, які зазначені прокурором нічим не підтверджені. У сторони обвинувачення лише формальний підхід до подання вказаного клопотання. ОСОБА_8 жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності. Вплив зі сторони ОСОБА_8 на свідків та потерпілого не можливий, оскільки потерпілий на даний час відбуває покарання в колонії, його підзахисний під час судового засідання перебуває з іншими обвинуваченими, однак жодного тиску на них не чинить, а тому даний ризик є необґрунтований. Щодо переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень: ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, жодних повідомлень, що він вчинив якийсь інший злочин, немає, а тому вказаний ризик відсутній. Щодо тяжкості покарання: тривале тримання під вартою повинне бути виправданим, і з цього приводу є рішення ЄСПЛ, однак прокурор поданням даних клопотань порушує вказане рішення. У ОСОБА_8 є міцні соціальні зв`язки, є сім`я, окрім цього він неодноразово був нагороджений грамотами, він до ув`язнення працював старшим тренером, мав офіційне джерело доходу. Окрім цього, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що обраний запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою є занадто суворим, та є винятковим запобіжним заходом, тому до нього слід застосувати більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень він не визнає та особисто зацікавлений в доведенні своєї невинуватості в суді. Обставини, викладені в обвинувальному акті, протирічать дійсним обставинам що відбулися, та не узгоджуються з матеріалами досудового розслідування. Щодо міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 зазначив, що на момент затримання він офіційно працював на посаді старшого тренера Марганецької дитячо-юнацької спортивної школи № 1, має постійне місце реєстрації на території м. Марганець, де проживає разом з сім`єю, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий та не має жодного відношення до криміналітету. За місцем мешкання не має негативних характеристик, скарг на нього не надходило. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_29 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що клопотання прокурора є необґрунтованим. Ризики, зазначені прокурором в клопотанні, відсутні та нічим не підтверджені. Просив змінити запобіжний захід ОСОБА_12 , оскільки йому необхідно медичне обстеження за станом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку свого захисника. Зазначив, що в нього дійсно наявні проблеми зі здоров`ям. Ризики, які були зазначені у клопотанні прокурором, нічим не підтверджені. Інші обвинувачені по справі теж перебували раніше під вартою, однак були звільнені та перебувають вдома і нікуди не втекли.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_28 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що зазначені прокурором ризики є необґрунтовані та нічим не підтверджені. Та вказані ризики під час досудового розслідування були відкинуті слідчими суддями. У суду немає підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду та органів досудового розслідування. Окрім цього, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_7 має суттєві проблеми зі здоров`ям, та потребує оперативного хірургічного лікування, оскільки хвороба, за умови неналежного та невчасного лікування, швидко прогресує, відкладення обстеження та належного лікування може зумовити тяжкі наслідки для здоров`я ОСОБА_7 . ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнає. Підозра у вчиненні злочину є недостатньо обґрунтованою, оскільки обвинувальний акт не містить жодних фактичних обставин кримінального правопорушення (які б підтверджували хоч якимсь чином, доказами), зокрема не встановлено, яким чином та за яких саме обставин ОСОБА_7 нібито встановив особу, також відсутні відомості про те, як саме обвинувачений застосовував свій злочинний вплив. Відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_7 взагалі має хоч якийсь статус в злочинній спільноті, чи хоча б знайомий з нею. Таким чином, немає підстав вважати, що він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чи може продовжувати злочинну діяльність, оскільки злочинів він не вчиняв. Водночас, обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, має доньку, має постійну роботу. Просив змінити захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_24 , підтримав думку адвоката ОСОБА_28 . Окремо зазначив, що, якщо брати до уваги ризики, зазначені прокурором у своєму клопотанні, то вони нічим не підтверджені. Обвинувачений ОСОБА_7 має сім`ю, має постійне місце мешкання, а тому ризики відсутні. Просив змінити захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що він жодним чином не має відношення до кримінального світу. Він займається будівництвом. Щодо впливу на свідків, зазначив, що він жодним чином не може впливати на них, оскільки вони є вже допитаними. В нього є малолітня дитина, мати та бабуся, він не покине своїх рідних та не має на меті покинути територію України.
Інші учасники судового процесу посили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, а також клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, у зв`язку з чим в задоволенні клопотань захисників та обвинувачених слід відмовити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2022 року продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 червня 2022 року без визначення розміру застави.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 186 КК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Главою 18 КПК України врегульовано питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, прокурором у своїх клопотаннях, а також у судовому засіданні зазначено, що у обвинувачених існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
-обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; може чинити протиправний вплив на свідків, інших підозрюваних та учасників провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення;
-обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків ті інших обвинувачених у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;
-обвинувачений ОСОБА_12 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків ті інших обвинувачених у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;
-обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків ті інших обвинувачених у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;
-обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків ті інших обвинувачених у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Колегією суддів було встановлено, що ухвалами слідчих суддів Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених. У вказаних ухвалах слідчими суддями була надана об`єктивна оцінка ризикам, які були неодноразово зазначені прокурором в своїх клопотаннях під час досудового розслідування.
Згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-2 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1, ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 255-1 КК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Суд не вправі на стадії підготовчого судового засідання вирішувати питання щодо винуватості особи, належності та допустимості доказів на підтвердження такої винуватості.
Між тим, колегія суддів виходить з вірогідності причетності обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.
Оцінюючи доводи прокурора про можливість незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з боку обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , колегія суддів виходить із суті пред`явленого обвинувачення останнім, об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 255-1, 255-2 КК України, ролі кожного з них у вчиненні кримінальних правопорушень.
Відповідно до примітки до ст. 255 КК України, під злочинним впливом у цій статті та статтях 255-1, 255-3 цього Кодексу слід розуміти будь-які дії особи, яка завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям сприяє, спонукає, координує або здійснює інший вплив на злочинну діяльність, організовує або безпосередньо здійснює розподіл коштів, майна чи інших активів (доходів від них), спрямованих на забезпечення такої діяльності. Під особою, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, у тому числі у статусі «вора в законі», у цій статті та статтях 2551, 2553 цього Кодексу слід розуміти особу, яка завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям здійснює злочинний вплив і координує злочинну діяльність інших осіб, які здійснюють злочинний вплив.
Так, згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У сукупності зазначені обставини свідчать про наявність такого ризику, як можливість незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з урахуванням обізнаності обвинувачених щодо місця перебування свідків.
Що ж стосується обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , то колегія суддів повторно зазначає, з урахуванням осіб обвинувачених, обсягу обвинувачення, його суті, вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором доведено не було.
Також колегія суддів вважає, що прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПУ України.
Більш того, слід звернути увагу, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, надання суду обвинувального акту свідчить про те, що прокурором зібрані усі необхідні докази та вони є достатніми та перебувають у володінні сторони обвинувачення, а тому не можуть бути знищені, приховані або спотворені обвинуваченими.
Також, колегія суддів вважає, що такий ризик, як можливість вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими, є лише припущенням прокурора та має вірогідний та непрогнозований характер.
При цьому, колегія суду враховує репутацію обвинувачених, а також факт відсутності інформації про причетність останніх до вчинення інших кримінальних правопорушень та притягнення до кримінальної відповідальності в минулому.
Однак, колегія суддів зазначає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, залишається на даний час наявним та, враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 можуть переховуватись від суду.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, колегія суддів відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинувачених.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Слід надати відповідну оцінку ризику запровадження воєнного стану та збройної агресії в Україні, оскільки місця проживання обвинувачених є максимально наближеним до окупованих територій України, а тому є вагомі підстави вважати, що задля перешкоджання розгляду справи обвинувачені можуть переховуватись на тимчасово окупованій території на якій суттєво обмежені можливості виконання органами влади своїх повноважень, що якісно погіршує криміногенну обстановку.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки на цей час обвинувачені продовжують обвинувачуватися у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, враховуючи те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачений п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Обвинувачені є раніше не судимими особами, однак обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Розглядаючи клопотання захисників та обвинувачених щодо зміни запобіжних заходів з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, при цьому у суду відсутні будь-які відомості щодо стану здоров`я обвинувачених такого ступеня тяжкості, який би перешкоджав застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості надання належної допомоги в умовах пенітенціарної системи.
На думку колегії суддів інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, окрім цього воєнний стан в України може перешкоджати перебуванню обвинувачених за постійним місцем проживання, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є таким, що нездатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а необхідним та достатнім для виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів враховує вимоги п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України та не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
При цьому, колегія суддів приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченим належить продовжити, згідно зі ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2022 року включно.
В задоволенні клопотань захисників: ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3