Справа №295/4636/22
УХВАЛА
Іменем України
31.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП №1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,
погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,
про накладення арешту на майно,
подане у кримінальному провадженні №0000074 від 23.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:
Дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія, серія, номер та дата видачі якого затерті, видане на ім`я ОСОБА_5 , яке було виявлено в ході огляду місця події 22.05.2022, та позбавити власника вищезазначеного посвідчення водія ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_1 , а також третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.
Мотивуючи клопотання, дізнавач вказав, що 23.05.2022 на лінію "102" надійшло повідомлення, та в подальшому рапорт від інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про те, що 22.05.2022, близько 21 години 40 хвилин, в с. Глибочиця, Житомирського району (127 км автодороги "Київ-Чоп") на блокпосту було зупинено автомобіль марки "Reno", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів, останній надав посвідчення водія, серія, номер та дата видачі якого затерті, та при перевірці якого за базою НАІС відомості про вищевказане посвідчення водія були відсутні.
23.05.2022 вказана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 22.05.2022, близько 21 години 40 хвилин, було зупинено в с. Глибочиця, Житомирського району (127 км автодороги "Київ-Чоп") на блокпосту автомобіль марки "Reno", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу поліцейського пред`явити документ, який посвідчує особу, пред`явив посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 , серія, номер та дата видачі якого затерті, та, при перевірці якого за базою НАІС відомості про вищевказане посвідчення водія були відсутні.
В ході досудового розслідування, в період часу з 22 години 31 хвилини 22.05.2022 по 23 годину 03 хвилини 22.05.2022, під час проведення огляду місця події за адресою: блокпост в с.Глибочиця, Житомирського району, (127 км автодороги "Київ-Чоп"), громадянин ОСОБА_5 добровільно видав посвідчення водія, видане на ім`я останнього, серія, номер та дата видачі якого затерті.
Вищевказане посвідчення водія, серія, номер та дата видачі якого затерті, видане на ім`я ОСОБА_5 , яке добровільно видане в ході огляду місця події від 22.05.2022, поміщено до спец пакету PSP119139, який відповідно підписано, засвідчено підписами понятих, запаковано та вилучено до ВП №1 ЖРУП.
23.05.2022 вищезазначене посвідчення водія визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000074 від 23.05.2022, про що винесено відповідну постанову.
Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, дізнавач просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
Дізнавач у судове засідання не з`явився, до клопотання долучив заяву про його розгляд без участі дізнавач.
Власник (володілець) майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого (дізнача) не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 23.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до копії протоколу огляду місця події, 22.05.2022 було проведено огляд за адресою: с. Глибочиця, Житомирського району, (127 км автодороги "Київ-Чоп"), під час якого громадянин ОСОБА_5 добровільно видав посвідчення водія, видане на ім`я останнього, серія, номер та дата видачі якого затерті.
Як вбачається з копії протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 23.05.2022, останній пояснив, що в автошколі він не навчався та посвідчення водія у встановленому порядку не отримував. Дане посвідчення йому подарували друзі. Про походження посвідчення свідку нічого не відомо.
Відповідно до змісту постанови дізнавача ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 23.05.2022 про визнання предметів речовим доказом та передачу їх на зберігання, вищезазначене посвідчення водія визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000074.
Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.
Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорту від 22.05.2022, копії протоколу огляду місця події від 22.05.2022, протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 23.05.2022, копії постанови про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні і передачу їх на зберігання від 23.05.2022, копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст.358 КК України та речовими доказами його вчинення, оскільки може містити сліди вчинення злочину та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.
Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.
Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на посвідчення водія, серія, номер та дата видачі якого затерті, видане на ім`я ОСОБА_5 , яке було виявлено в ході огляду місця події 22.05.2022.
Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1