ЄУН № 336/1729/22
пр. № 1-в/336/112/2022
УХВАЛА
Іменем України
30 травня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2002 року за ст. 152 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 9 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2002 року за скоєння злочинів, передбачених ст. 152 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 9 КК України ОСОБА_4 засуджено до 15 років позбавлення волі, початок відбування строку покарання визначений 20.01.2002 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про дострокове зняття судимості, вказуючи, що звільнився умовно-достроково 18.09.2015 року, працевлаштований, виховує неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2017 року народження, мати якої позбавлена батьківських прав. Вказуючи, що своєю поведінкою довів своє виправлення, а незнята судимість перешкоджає йому у виїзді за кордон, просив достроково зняти за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2002 року.

В судовому засіданні захисник та засуджений підтримали клопотання, вказуючи, що ОСОБА_4 після відбуття покарання усвідомив свою провину та розкаявся, змінив свій спосіб життя, офіційно працевлаштувався, наразі має бажання виїхати за кордон з метою працевлаштування.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що чиним законодавством не передбачено можливість дострокового зняття судимості у разі скоєння умисного особливо тяжкого злочину, а також відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 виправився.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Статтею 91 КК України в редакції, яка діяла на момент ухвалення вироку відносно ОСОБА_4 , було визначено наступне.

Якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Зміни до вказаної статті КК України вносились неодноразово.

Так, Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» № 1698 від 14.10.2014 року, який набрав чинності 25.01.2015 року, статтю 91 після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

В зазначеній редакції вищевказана норма чинного законодавства діяла на момент звільнення ОСОБА_4 та на момент початку відліковування строку погашення судимості.

Статтею 91 ч. 2 КК України в редакції, яка діє на час звернення із клопотанням, визначено, що зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення або кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Таким чином, на момент умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання та початку строку погашення судимості чинним законодавством можливості дострокового погашення судимості передбачено не було, адже ОСОБА_4 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин.

Крім того, підставою для дострокового зняття судимості у відповідності до положень КК України, які діяли на момент засудження ОСОБА_4 , були зразкова поведінка та сумлінне ставлення до праці.

Натомість суду не надано документального підтвердження того, що ОСОБА_4 зразково поводився або сумлінно ставився до праці увесь період часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Так, у відповідності до наданої ОСОБА_4 довідки він працевлаштований лише з липня 2019 року, достовірні відомості про його поведінку у побуті за цей період часу відсутні, адже ці відомості містяться лише у рапорті працівника поліції, натомість викладені у цьому рапорті відомості не підтверджені жодними особистими поясненнями сусідів засудженого або будь-якими іншими документами.

В обґрунтування необхідності дострокового зняття судимості ОСОБА_4 посилався на те, що бажає разом із донькою виїхати за межі України з метою працевлаштування та проживання, однак, будь-яких документів на підтвердження того, що він дійсно має відповідне запрошення на роботу або житло не надав.

При цьому ОСОБА_4 не підтвердив того, що наявність у нього непогашеної судимості в будь-який спосіб обмежує його у можливості виїзду за межі України.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що законних підстав для задоволення клопотання та дострокового зняття судимості немає.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про дострокове зняття судимості за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2002 року за ст. 152 ч. 1, ст. 115 ч. 2 п. 9 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1