Справа №372/3975/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2970/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 16 вересня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000515 від 25.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на 60 днів, тобто до 16 вересня 2022 року.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також необгрунтовано зазначено про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому підстави для продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні.
Крім того, захисник вказує, що судом залишено поза увагою дані про особу ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків чи інших обвинувачених у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена обгрунтована наявність ризиків, визначених п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів враховує також практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо ОСОБА_6 обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.
На думку колегії суддів, місцевим судом ретельно враховано ті обставини, на які вказує захисник в поданій апеляційній скарзі та прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому враховано дані про обвинуваченого, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 16 вересня 2022 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: