Провадження № 11-кп/4823/258/22
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисників адвокатів ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку апеляційного розгляду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 20.05.2021, по обвинуваченню ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2022 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 20.05.2021, по обвинуваченню ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Не вказана в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення повна адреса місця вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Так, місцем вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення вказано - приміщення закладу громадського харчування «Варенична «Балувана Галя», тобто відсутня повна адреса місця вчинення діяння: назва міста, вулиці, номеру будинку.

Крім цього, при здійсненні аналізу змістової частини сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення судом першої інстанції встановлено, що воно містить суттєві помилки.

Зазначене, як стверджує суд, вказує на порушення права обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України). Такий виклад фактичних обставин унеможливлює захист від висунутого обвинувачення і його розгляд у судовому засіданні.

При цьому не зазначення в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення, не дає можливості встановити, якому суду підсудне дане кримінальне провадження відповідно до територіальної юрисдикції.

Згідно п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності може призвести до скасування судового рішення.

Обвинувальний акт також містить неточне формулювання щодо часу змови ОСОБА_12 та ОСОБА_9 на вчинення кримінального правопорушення, оскільки зазначається як «приблизно в цей час», але не зазначається навіть рік вчинення таких дій.

Окрім цього, правова кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 зазначена як ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, у той час як у обвинувальному акті кваліфікація дій обвинувачених викладена як «замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах». Крім того, підозра пред`явлена обвинуваченим за ч.4 ст. 190 КК України, в той час як в обвинувальному акті пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при її винесенні та ухвалити нову, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання на підставі зазначеного обвинувального акту.

Мотивуючи свої вимоги прокурор, посилаючись на положення ст. 291 та п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, а також правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 р №5-328 кс 16, наголошує на відмінності понять «обвинувальний акт» та «підозра», які крім іншого, мають різні стадії досудового розслідування. При цьому законодавець не наділяє суд на стадії підготовчого судового засідання повноваженнями щодо оцінки процесуального рішення прокурора про закінчення досудового розслідування, визначення достатності доків, зібраних під час досудового розслідування та формування офіційної версії, що свідчить про неможливість судового втручання у процес прийняття процесуальних рішень прокурором.

Підкреслює, що обвинувачення, на відміну від підозри, має бути висунуте в порядку, встановленому КПК, з дотриманням певної процедури, що передбачено п.13 ч.1 ст. 3 КПК. При цьому, відповідно до положень ст. 317 КПК України, сторони не мають права надавати суду матеріали кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Натомість, суд фактично провів аналіз суті повідомлення про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , за його відсутності та надав оцінку діям прокурора щодо обсягу обвинувачення.

Апелянт переконаний, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Однак, судом при ухваленні рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст. 291 КПК України фактично проведено аналіз наявності у діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190 КК України, які інкриміновано ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Разом із цим, дослідження обставин та встановлення наявності в діянні складу кримінального правопорушення є предметом не підготовчого, а саме судового розгляду.

Також автор скарги вважає незрозумілим посилання суду на неприпустимість порушення правил підсудності, оскільки ст. 313 КПК України передбачено, що наявність спору про підсудність є підставою для направлення справи для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності, а не повернення обвинувального акту.

З вказаних підстав, прийняття судом рішення про повернення обвинувального акта суперечить вказаним принципам, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 є ідентичною за своїми апеляційними вимогами, а саме - про скасування ухвали суду та ухвалення нової, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання на підставі зазначеного обвинувального акту, а також за доводами самої мотивувальної частини.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційних скарг, думку обвинуваченого та захисників, які наполягали на законності та обґрунтованості ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

У відповідності до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Що стосується обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Повертаючи обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 прокурору, суд першої інстанції вважав, що цей процесуальний документ не відповідає вимогам ч. 2 ст.291 КПК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, вважаючи їх достатньо обґрунтованими, з огляду на наступне.

З формулювання обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в обвинувальному акті затвердженому прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Київської міської прокуратури, вбачається, що місцем вчинення кримінального правопорушення є приміщення закладу громадського харчування «Варенична «Балувана Галя». Проте, зі змісту обвинувального акту в даному провадженні не можливо встановити місце вчинення злочину з ідентифікацією вулиці, району, міста, тобто конкретної адреси, де було вчинені злочинні дії, зазначені в обвинувальному акті, при цьому не зазначено про неможливість встановлення зазначеної обставини, а за таких обставин, на переконання колегії суддів, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Апеляційний суд зауважує на тому, що під час підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ст. 314 КПК України з`ясовується питання підсудності кримінального провадження, тобто відсутність місця вчинення злочину в обвинувальному акті або відомості про те, що місце вчинення злочину є невстановленим позбавляє суд вирішити питання щодо підсудності зазначеного кримінального провадження саме Деснянському районному суду м. Чернігова.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, порушення правил підсудності розгляду кримінального провадження є безумовною підставою для скасування судового рішення, в тому числі вироку.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини свідчить про наявність в обвинувальному акті недоліків, які виключають можливість його призначення до судового розгляду та ухвалення за результатами такого розгляду законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, тому суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, а доводи прокурора в апеляційній скарзі є безпідставними, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Твердження прокурора про те, що суд вийшов за межі наданих повноважень під час підготовчого судового засідання, а саме вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, не заслуговують на увагу. Оскільки, за змістом ухвали, суд перевірив обвинувальний акт на предмет наявності в ньому необхідних відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема щодо повноти і узгодженості між собою даних, які згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України повинен містить обвинувальний акт, в той же час встановлені судом неконкретність обвинувачення підлягають усуненню саме слідчим, прокурором.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час прийняття судом рішення про повернення вказаного обвинувального акта прокурору, які б були підставами для його безумовного скасування, колегією суддів не встановлено, відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Наявність в обвинувальному акті таких недоліків, як відсутність відомостей про місце вчинення злочину, перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Доводи апелянта про те, що у разі наявності сумнівів щодо підсудності кримінального провадження суд першої інстанції повинен звернутись з поданням до відповідного суду апеляційної інстанції про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки на розгляд іншого суду кримінальне провадження передається, якщо зокрема, до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Отже, відсутність в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зазначення місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє суд першої інстанції можливості пересвідчитись у підсудності даного кримінального провадження.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі щодо проведення судом першої інстанції аналізу наявності у діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190 КК України, які інкриміновано ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у розрізі дослідження з іншими матеріалами провадження, що стороною обвинувачення не надавалися, а були надані передчасно стороною захисту, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки встановлені судом недоліки, в тому числі і щодо правової кваліфікації позбавляють учасників судового розгляду процесуальної визначеності та перешкоджають обвинуваченим належним чином підготуватися до захисту (п.1 ч.3 ст. 42 КПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_9 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 20.05.2021, по обвинуваченню ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4