Справа №590/1001/21
Провадження №1-кп/590/39/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області об`єднане кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ямпіль Ямпільського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:
20.12.2020, після обіду, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на неогородженій території господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, вирішив викрасти металеві стовпчики (труби), які належить ОСОБА_5 . З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його дії є не помітними для потерпілого та сторонніх осіб таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: металеві стовпчики (труби) в кількості п`яти штук, вартість одного металевого стовпчика (труби) згідно довідки ПП ОСОБА_6 становить 94,67 гривень. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 473,35 гривень.

Крім того, 25.12.2020, після обіду, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на неогородженій території господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, вирішив викрасти металеві стовпчики (труби), які належить ОСОБА_5 .. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його дії є не помітними для потерпілого та сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: металеві стовпчики (труби) в кількості шість штук, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/7563-ТВ від 30.06.2021 становить 1534 гривень. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1534 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що дійсно 20.12.2020, точного часу не пам`ятає, він, перебуваючи на неогородженій території господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: металеві стовпчики (труби) в кількості п`яти штук, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Зазначив, що викрадені ним металеві стовпчики були частиною огорожі, сусіднього з його домогосподарства, де ніхто не проживає. До стовпчиків металевим дротом була прикріплена сітка, яку він від`єднав шляхом перекошування металевого дроту плоскогубцями, які приніс з дому. Після чого розхитав металеві стовпчикі, які виявились не забетонованими та витягнув їх із землі. Потім відніс викрадені стовпчики до знайомого, прізвище якого не пам`ятає та віддав їх останньому за що отримав 200 грн. На даний час викрадене ним майно потерпілій повернуто, остання претензій до нього не має. У вчиненому щиро розкаявся.

Крім того, 25.12.2020, після обіду, точного часу не пам`ятає, він, перебуваючи на неогородженій території господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: металеві стовпчики (труби) в кількості шість штук, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Зазначив, що викрадені ним металеві стовпчики були частиною огорожі, сусіднього з його домогосподарства, де ніхто не проживає. До стовпчиків металевим дротом була прикріплена сітка, яку він від`єднав шляхом перекошування металевого дроту плоскогубцями, які приніс з дому. Після чого розхитав металеві стовпчикі, які виявились не забетонованими та витягнув їх із землі. Потім відніс викрадені стовпчики до знайомого, прізвище якого не пам`ятає та віддав їх останньому за що отримав 200 грн. На даний час викрадене ним майно потерпілій повернуто, остання претензій до нього не має. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла сторона, ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд об`єднаної справи за її відсутності, цивільний позов не заявляла.

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого, суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до наступного висновку.

Так, досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 за фактом крадіжки від 20 грудня 2020 року, кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності вчинення аналогічного злочину раніше.

У той же час суд вважає, що в діях обвинуваченого за вказаним епізодом крадіжки, відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п. 1 примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі №591/4366/18, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочини в іншому кримінальному провадженні.

Згідно з довідки від 01.08.2022 №26/20/454-22 виданої Шосткинським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , був засуджений 07.11.2018 Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. На облік поставлений 21.12.2018. Знятий з обліку Ямпільського районного сектору з питань пробації 31.01.2019 року у зв`язку з відбуттям покарання.

З огляду на викладене, оскільки на час розгляду кримінального провадження обвинувачений не має судимості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, або іншого кримінального правопорушення проти власності, тому на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України дії ОСОБА_4 по першому епізоду (від 20 грудня 2020 року) слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За епізодом крадіжки 25.12.2020 ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Як пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінальних правопорушень, що мають істотне значення для повного їх розкриття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не установлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які належить за ч.1 ст.185 КК України - до кримінального проступку, та за ч.2 ст.185 КК України - нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, згідно ст.89 КК України раніше судимий, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Суд також враховує і позицію потерпілої, яка, в зв`язку з тим, що під час досудового розслідування викрадені речі повернуто, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє.

З огляду на викладене, особу обвинуваченого, який вину визнав, його вік, стан здоров`я, ставлення до вчиненого, роль, відсутність тяжких наслідків, відсутність претензій морального чи матеріального характеру у потерпілої, вказані пом`якшуючі обставини, враховуючи принцип індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, покарання в межах санкції статті у виді арешту на певний строк та за ч.2 ст.185 КК України - в межах санкції статті у виді арешту на певний строк, визначивши остаточне покарання у виді арешту в порядку, передбаченому ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням принципу поглинання менш суворого більш суворим, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, таке покарання є справедливим, буде максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні засудженого, його вихованні, соціальній реабілітації та попередженні вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, його ставлення до вчиненого, суд не знаходить.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/7563-ТВ від 30.06.2021 у сумі 814,86 грн. (вісімсот чотирнадцять грн. 86 коп.).

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На досудовому слідстві запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_4 у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- металеві стовпчики (труби) в кількості п`ять штук, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутими власнику;

- металеві стовпчики (труби) в кількості шість штук, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/7563-ТВ від 30.06.2021 у сумі 814,86 грн. (вісімсот чотирнадцять грн. 86 коп.).

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленогоКПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1