Справа №760/6500/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград - Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
у кримінальному провадженні за №0003096 від 09.11.2021 року
ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого, яке погоджене прокурором в кримінальному провадженні №0003096 від 09.11.2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 09.11.2021 приблизно о 09.00 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи у торговельній залі магазину «ЕКО-МАРКЕТ», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Огієнко,15-А, вступили в злочинну змову з тим, щоб спільно викрасти з нього чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає і не усвідомлює їх зміст, ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено із ОСОБА_5 , взяв у відділі алкогольних напоїв зазначеного магазину алкогольний напій марки «Абсент Ханта», ємкістю 1 л., який поклав у рюкзак ОСОБА_5 , який висів в останнього на спині, після чого з викраденим майном направилась до виходу з магазину.

Пройшовши касову зону, вони за викрадений товар не розрахувались однак, не довели спільний злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі так як були зупинені працівниками охорони магазину з викраденим товаром.

ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 , намагалась таємно викрасти чуже майно, яке належить юридичній особі товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО», на суму 808 гривень 71 копійку без урахування ПДВ або 1010 гривень 89 копійок з ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

За даним фактом 09.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0003096 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

09.11.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

06.06.2022 о 15.00 год. ОСОБА_5 затримано на підставі постанови про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання особи від 09.11.2021; протоколом перегляду відеозапису від 10.11.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; рапортом співробітників поліції; вимога на судимість; постанова про зупинення досудового розслідування; постанова про дозвіл про затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; рапорт ст. ДОП СДОП ВП Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 ; постанова про відновлення досудового розслідування; протокол про затримання розшукованої особи, яка переховувалась від органів слідства та суду України або інших правоохоронних органів та іншими матеріалами в їх сукупності.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який відповідно до ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, не має достатньо стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, а також зараз перебуває під слідством в Новоград-Волинському районному відділу поліції ГУ НП в Житомирській області , офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення, у слідчого є достатні підстави вважати, що підозрюваний, з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, на думку слідчого, існують наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, про що зазначено в клопотанні, а також не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримали клопотання, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, визначених ст.177 КПК України, ризиків та неможливістю застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, нездатність застави у межах, визначених ч.5 ст.182 КПК України, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити останньому, як альтернативу, розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до нього менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що він до війни виконував покладенні на нього обов`язки. Вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи клопотання та додані до нього копії документів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до копії витягу з кримінального провадження, 09.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0003096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

09.11.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

06.06.2022 о 15.00 год. ОСОБА_5 затримано на підставі постанови про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування вина підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтована наступними доказами: протоколом затримання особи від 09.11.2021; протоколом перегляду відеозапису від 10.11.2021; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; рапортом співробітників поліції; вимога на судимість; постанова про зупинення досудового розслідування; постанова про дозвіл про затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; рапорт ст. ДОП СДОП ВП Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 ; постанова про відновлення досудового розслідування; протокол про затримання розшукованої особи, яка переховувалась від органів слідства та суду України або інших правоохоронних органів та іншими матеріалами в їх сукупності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, де визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вагомість наданих органом досудового розслідування доказів, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини по справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 p., в якому викладено позицію, що 32. ... наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність таких фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин та рішення у справі Мюррей проти Сполученого Королівства , згідно якого …факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування .

Крім того, Європейський суд з прав людини одним з критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють (рішення у справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства ). Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту розумна підозра (рішення у справі О`Хара проти Сполученого Королівства ), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства ).

Також, слід зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На підставі викладеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що надані органом досудового розслідування докази з достатньою імовірністю підтверджують існування розумної підозри щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, а саме, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які будуть перешкоджати правосуддю; або ж створять загрозу суспільству; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Оцінюючи ризики, на які посилаються слідчий та прокурор, як на одну з підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність та свободу у випадках, коли суди у своїх рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежуються схематичними мотивами, як неналежна поведінка обвинуваченого , тяжкість покарання, що загрожує тощо (рішення у справі І.А. проти Франції ). В ухвалі суду мають бути зазначені обставини, що дають підставу очікувати, що цей ризик (ризики) справдяться і для цього слідчий, прокурор мають надати суду докази цього (рішення у справі Александр Макаров проти Росії ). Суд не повинен керуватись припущеннями про наявність ризику (ризиків) обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, інакше це б свідчило про явну зневагу до презумпції невинуватості. Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінального правопорушення (рішення у справі Мамедова проти Росії ).

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, не працює, а отже постійного, законного джерела доходу немає, а тому, на думку слідчого судді, дійсно є ймовірність того, що підозрюваний, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 хоча раніше і судимий, однак має визначене місце проживання та реєстрацію.

На виконання вимог п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчим суддею також враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також можливість обмежитися в даному випадку застосування менш сурового (альтернативного) запобіжного заходу: Клішин проти України від 23.02.2012 року Підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати потрібні показання не можуть бути підставами для взяття під варту .

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення ним вказаного злочину, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим і прокурором не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність виключених підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою та, керуючись ч.4 ст.194 КПК України, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного і запобігання настанню ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначено у клопотанні слідчого, а саме цілодобовий домашній арешт, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Також, слід зазначити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КК України, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, строком на два місяці, поклавши на підозрюваного такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом в рамках даного кримінального провадження, 2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання/роботи.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2022 року включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Звільнити ОСОБА_5 з - під варти негайно в залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом в рамках даного кримінального провадження,
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання/роботи.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, а її безпосереднє виконання на орган Національної поліції України за місцем проживання (перебування) підозрюваного під домашнім арештом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1