Дата документу 06.06.2022 Справа № 335/4171/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/4171/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/896/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 6 червня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

27.12.2020 року приблизно о 17:15 год. водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Daewoo-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Патріотичної з боку вул. Гагаріна в напрямку вул. Лермонтова у Вознесенівському районі м. Запоріжжя. В цей же час, у зустрічному йому напрямку на велосипеді «Trek X-caliber» рухалась велосипедист ОСОБА_7 .

Під час руху в районі будинку 57 по вулиці Патріотичній у місті Запоріжжі водій ОСОБА_9 , перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво, виконуючи маневр лівого повороту, при цьому не надав перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_7 , яка рухалась в зустрічному напрямку, в результаті чого передньою лівою частиною керованого ним автомобіля допустив наїзд на останню. Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_9 порушив вимоги пп. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), які знаходяться в причинному зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вказаної ДТП потерпілій ОСОБА_7 спричинено закритий перелом дистального метаепіфізу лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, в усній формі попросити пробачення у потерпілої, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «САЛАМАНДРА» на користь ОСОБА_7 3 428 грн. 56 коп. в якості відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням потерпілої, 6 187 грн. 00 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження велосипеду, 171 грн. 42 коп. в якості відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експерта при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/108-21/3002-ІТ від 22 березня 2021 року у розмірі 1 961 грн. 40 коп.

Скасовано у повному обсязі арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2021 року на автомобіль «Daewoo-Sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення. Просить змінити вирок суду та зменшити ОСОБА_9 іспитовий строк, застосований до основного покарання, до 1 року, зменшити строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами до 1 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання. Отже, фактично обвинувачений ОСОБА_9 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 4 роки.

Вказує, що необережну дію, яку суд розцінив як кримінальне правопорушення, не розцінили таким чином в момент її вчинення ані потерпіла ОСОБА_11 , ані сам обвинувачений ОСОБА_12 . Всі учасники ДТП погодились з тим, що її наслідком став лише забій м`яких тканин потерпілої та пошкодження її велосипеду. За цих умов вони досягли згоди про розмір та порядок відшкодування спричиненої шкоди. Цю обставину не заперечувала потерпіла у судовому засіданні 21.10.2022 року. Однак, у подальшому потерпіла вирішила збільшити вимоги щодо компенсації шкоди, з чим не погодився обвинувачений ОСОБА_12 . Саме ця обставина обумовила звернення потерпілої до правоохоронних органів і саме ця обставина ставить під сумнів причинний зв`язок між подією ДТП та травмою, яка обумовила саме такий ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що управління транспортним засобом - надання послуг перевезення є єдиним його джерелом доходів і засобів для існування. Стороною обвинувачення це не спростовано. За таких обставин вважає надмірним як іспитовий строк у 2 роки, встановлений на підставі ст. 75 КК України, так і строк позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позиції учасників судового провадження.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначила, що вирок суду є законним. Обвинувачений перерахував їй кошти лише у сумі 1000 грн.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказавши, що обвинуваченому призначене покарання у відповідності до вимог ст.ст. 50, 55, 65 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися у судове засідання апеляційної інстанції, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, з урахуванням відсутності заперечень з боку інших учасників процесу, апеляційний суд відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_9 .

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо зменшення іспитового строку та строку додаткового покарання, судова колегія виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, об`єм обвинувачення, необережну форму вини, а також позицію потерпілої сторони.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який не судимий, одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у лікаря-нарколога (а.п. 114), частково відшкодував матеріальну шкоду шляхом перерахування потерпілій 1000 грн.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_9 , районний суд не встановив.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про вид та розмір призначеного ОСОБА_9 покарання.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення іспитового строку та строку додаткового покарання, призначеного ОСОБА_9 .

Доводи апелянта про те, що управління транспортним засобом - надання послуг перевезення є єдиним джерелом доходів і засобів для існування ОСОБА_9 не підтверджуються жодними доказами, а з огляду на зміст вироку та матеріали провадження обвинувачений офіційно не працевлаштований.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на положення ч. 3 ст. 55 КК України щодо обчислення строку додаткового покарання з моменту відбуття основного покарання є помилковим, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу строк додаткового покарання обчислюється з моменту набрання законної сили вироком.

Доводи апелянта про те, що потерпіла звернулась до правоохоронних органів лише після того, як обвинувачений не погодився щодо збільшення нею вимог на компенсацію спричиненої внаслідок ДТП шкоди, що ставить під сумнів причинний зв`язок між подією ДТП та травмою, яка обумовила саме такий ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, є надуманими. Такі доводи взагалі не впливають на вірність висновку суду щодо доведеності провини обвинуваченого.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_9 , відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст.ст. 50, 55, 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання за своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення, яке б тягло за собою зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2022 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4