КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000518 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської обл., українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2021 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 ( одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного Святошинським районним судом міста Києва від 07.12.2021 року ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 19.10.2017, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , суд постановив рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 03.09.2021 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Новус», що розташований по просп. Перемоги, 136/1 в м. Києві, де на землі побачив та підібрав три блістерні упаковки із написом «Метадон-ЗН». Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадон (фенадон) для особистого вживання без мети збуту ОСОБА_6 помістив до відділення своєї сумки вказані знайдені блістерні упаковки з наркотичним засобом - метадоном, тим самим незаконно став зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
У подальшому, того ж дня, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у вестибюлі станції метро «Житомирська», КП «Київський метрополітен» у м. Києві, ОСОБА_6 був зупинений працівником поліції та в присутності двох понятих добровільно надав з метою вилучення три блістерні упаковки з написом «Метадон-ЗН».
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на суворість призначеного покарання, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді штрафу.
Не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій, апелянт вважає, що судом першої інстанції не у повній мірі було досліджено матеріали справи, що характеризують особу винного та при призначенні покарання суд формально вказав у вироку про наявність пом`якшуючих обставин, оскільки суд не зазначив, що він реально сприяв розкриттю кримінального правопорушення, одразу та своєчасно співпрацював зі слідством, у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, має важкі захворювання гепатиту С та ВІЧ, здійснює системне лікування у реабілітаційному центрі. Крім того, апелянт вказує, що має можливість сплати штраф.
Крім того ОСОБА_6 , просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки суд розглянув справу у спрощеному порядку, без його участі, а копію оскаржуваного вироку він отримав тільки 29.12.2021 року, що підтверджується копією конверту.

Враховуючи, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції від 07.12.2021 року подана з урахуванням положень ч.3 ст. 395 КПК України, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, питання про поновлення цього строку окремому вирішенню не підлягає.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої обвинуваченим апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_6 останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000518 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000518 разом з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

До матеріалів кримінального провадження долучена письмова згода обвинуваченого ОСОБА_6 складена у присутності захисника ОСОБА_7 , в якій він ( ОСОБА_6 ) беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та погоджується на розгляд обвинувального акта у спрощенному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у спрощеному провадженні та 07.12.2021року ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні даного кримінального проступку та призначив йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) місяців.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, його щире каяття, що суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком та вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2017 року призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 місяців.

Отже, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, використовуючи не надмірні, а лише необхідні та зумовлені загальною метою заходи, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд обґрунтовано призначив покарання за сукупністю вироків із застосуванням вимог ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України у виді у виді позбавлення волі строком на 7 місяців, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції і не вбачає підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, оскільки саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, надасть засудженому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки вчиненого ним кримінально-караного діяння, а посилання ОСОБА_6 на наявність у нього тяжких захворювань та перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей не може бути підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для задоволення його апеляційної скарги та пом`якшення призначеного покарання не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3