Справа № 369/3116/22
Провадження №1-кс/369/476/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000884 від 01.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , яке було мотивоване тим, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000884 від 01.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 11 год. 20 хв. 01.04.2022, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням двома особами, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу себе, в умовах воєнного стану який введено на території України указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжений указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», прибули до магазину господарчих товарів із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить вказане нежитлове приміщення на праві приватної власності ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яке використовує та в якому здійснює свою господарську діяльність - фізична особа-підприємець ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), які передбачали суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, не маючи вільного доступу до приміщення вказаного магазину, шляхом пошкодження вхідних дверей проникли до торгівельної зали вказаного магазину та викрали товари, які належать ФОП ОСОБА_8 , а саме: 4 решітки барбекю; 1 м`ясорубку; 2 набори кухонних дощечок; 1 сокиру з ручкою 0,8 кг.; 1 топорище; 1 скоровородку марки «Еденберг», 28 см; 1 скоровородку марки «Еденберг», 24 см; 1 скоровородку марки «Еденберг», 22 см; 1 кастрюлю марки «Еденберг», об`ємом 8 л.; 1 кастрюлю марки «Еденберг», об`ємом 13 л.; 1 набір ножів на підставці; 2 кастрюлі емальовану марки «Кусто»; 70 шкарпеток чоловічих; 80 шкарпеток жіночих; 2 п`єзо (насадки на газовий балон; 5 наборів (гайки/болти/шайби); 1 пральний порошок рідкий; 1 парасольку; 1 автоматичну парасольку; 1 гаманець жіночий; 1 набір кастрюль з нержавіючої сталі з червоними ручками; 1 чоловічі кросівки; 2 сковорідки марки «Еденберг», 22 см.; 2 дитячих зимових сапогів; 1 жіноче взуття чобітки з піни; 1 жіноче взуття чобітки з піни з візерунком; 2 жіночих взуття з войлока; 4 набори свічок запалювання; 1 каструлю марки «А-Плюс», об`ємом - 1 л.; 1 каструлю марки «А-Плюс», об`ємом 1,2 л.; 1 каструлю марки «А-Плюс», об`ємом - 2 л.; 1 сковороду марки «А-Плюс», розміром 24 см.; 1 сковороду-гриль розміром 24 см.; 1 сковороду марки «Еденберг», розміром 28 см.; 1 сковороду марки «А-Плюс», розміром 26 см.; 4 сковородки марки «Еденберг», розміром 28 см.; 1 футболку чоловічу, розмір М; 1 штани жіночі (лосіни утеплені); 4 штани жіночі, котон утеплені; 3 прозорих скотчі; 1 черевички чоловічі утеплені; 1 електро-плита 1-комфорт; 1 взуття чоловіче, піна; 5 гель для душа «Formen».

З метою доведення злочину до кінця та своїх протиправних дій, які були спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням двома особами тим же шляхом покинули приміщення магазину з викраденими речами, які помістили в середину 4 (чотирьох) мішків та перенесли їх до місця проживання ОСОБА_6 , після чого розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 матеріального збитку, на загальну суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

01.04.2022 о 20.00 затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України.

02.04.2022 о 17.00 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а саме у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 01.04.2022;

- протоколом огляду місця події від 01.04.2022;

- речовими доказами, які були вилучені час огляду від 01.04.2022;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2022;

- протоколом допиту потерпілого від 01.04.2022;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 від 01.04.2022;

- іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, при визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, а саме у рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_6 до вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбаченимп. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Ризик знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинено неподалік місця його проживання, де останній знає потерпілого, а також не повідомляє про двох спільників, які є місцевими жителями, що створить значну перешкоду органу досудового у встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького, тим самим здійснювати плив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 ніде не працює, не виїхав із своєю дружиною та дітьми в іншу область, а залишився за місцем проживання, де не маючи джерела доходів та в подальшому здійснюватиме вчинення крадіжок.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тому слідчий просив застосувати у кримінальному провадженні № 0000884 від 01.04.2022 до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Учпенівка, Завитинського р-ну, Амурської обл., союзу радянських соціалістичних республік (СРСР), громадянина України, українця, маючому дві повних вищі освіти, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці у межах строку досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Розгляд клопотання здійснюється без участі підозрюваного ОСОБА_6 з врахуванням окремих складнощів, які виникають із повноцінною реалізацією положень кримінального процесуального законодавства в умовах воєнного стану та збройної агресії РФ відносно України, ведення на території м. Києва та Київської області активних бойових дій, та у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці сторін та учасників кримінального провадження, на підставі рекомендацій наданих в листі Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 2/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану».

Захисник ОСОБА_4 проти вимог клопотання заперечувала та просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжних захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, докази свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання слідчого на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
В даному випадку ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, може переховуватись від суду, тим самим може вчинити ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Panchenkov . Russia ( Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину під час дії на території України воєнного стану.
Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Ризик знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинено неподалік місця його проживання, де останній знає потерпілого, а також не повідомляє про двох спільників, які є місцевими жителями, що створить значну перешкоду органу досудового у встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення.
Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького, тим самим здійснювати плив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 ніде не працює, не виїхав із своєю дружиною та дітьми в іншу область, а залишився за місцем проживання, де не маючи джерела доходів та в подальшому здійснюватиме вчинення крадіжок.

Слідчий суддя, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; міцність соціальних зав`язків.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючи обставин, до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.
При цьому, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам з урахуванням ступеня встановлених ризиків та характеризуючи матеріалів стосовно підозрюваного.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.
Слідчий суддя зазначає, що у даному випадку є можливим визначення застави, з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі, що буде релевантним встановленим ризикам кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання та необхідності його задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання -задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваногоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Учпенівка, Завитинського р-ну, Амурської обл., союзу радянських соціалістичних республік (СРСР), громадянина України, українця, маючому дві повних вищі освіти, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, а саме до 30 травня 2022 року (включно).
Одночасно визначити розмір застави для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 25 * 2481 гривень = 62 025 гривень (шістдесят дві тисячі двадцять п`ять гривень).
Отримувач ТУ ДСА України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача UA0018661.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
- не відлучається із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками;
- здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1