ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/87/22 Справа № 703/659/22 Категорія: ст. ст. 172, 173 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного захисника законного представникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 березня 2022 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сміла, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 9 класу Смілянської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 12 Смілянської міської ради Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернулася до місцевого суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №00000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 06.03.2022 близько 17 год. 20 хв. неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де шляхом застосування насильства, яке виявилося у нанесенні удару ногою в область живота та спробою збити з ніг, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодій його майном, вихопивши з рук чоловічу барсетку, в якій знаходився чоловічий гаманець з грошовими коштами у сумі 800 гривень, банківські картки, ключі від квартири, спричинивши останньому матеріальної шкоди.

06.03.2022 відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за № 0000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

06.03.2022 підозрюваного ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.03.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 березня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, до 07 травня 2022 року ( у межах строку досудового розслідування) включно.

Заборонено ОСОБА_7 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виняткових випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді чи суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, навчання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності, окрім паспорта громадянина України.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя вважав обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі, тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може ухилитись від слідства та суду, вчиняти тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що дає підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Однак, при обранні конкретного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

За таких обставин та виходячи з аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_13 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що слідчий суддя у своїй ухвалі посилається лише на загальні банкетні норми, а свою позицію, із спростуванням доказів сторони обвинувачення, ніяким чином не обґрунтовує.

Зокрема, апелянт зазначила, що стороною обвинувачення обрана чітка і законна позиція, яка обґрунтована доказами, що доводять вагомість обставин і підстав, за наявності визначених ризиків, що необхідним запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну правову поведінку ОСОБА_7 є лише тримання під вартою.

Так, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке внесене до ЄРДР 06.03.2022, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Крім того, під час розгляду вказаного клопотання, прокурор вказував, що постановою від 07.03.2022 вказане кримінальне провадження об`єднано у одне провадження із кримінальним провадженням № 0000098 від 14.04.2022 та № 0000104 від 15.02.2022 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, із присвоєнням єдиного реєстраційного номера № НОМЕР_1 .

Прокурор зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кілька епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а також встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Судом під час прийняття рішення про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не взято до уваги характер та фактичні обставини злочинів, в яких підозрюється останній, та схильність його до вчинення кримінальних правопорушень.

Також прокурор звертає увагу, що один із злочинів, підозрюваний скоїв в умовах воєнного стану.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого та прийшов до вірного висновку, що такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та сприятиме запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі маються дані, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України щодо відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Слідчим суддею на підставі наявних у матеріалах кримінального провадження доказів вірно встановлена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 із врахуванням практики Європейського суду.

Перевіряючи можливість настання ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та переслідуючи саме забезпечувальну, а не карну функцію застосування запобіжного заходу до підозрюваного, слідчий суддя вірно визнав обґрунтованими доводи слідчого щодо можливості підозрюваним (враховуючи тяжкість злочину, покарання за такий злочин на строк від трьох до семи років) ухилення від слідства та суду, впливати на свідків, понятих чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При обранні конкретного запобіжного заходу до підозрюваного, місцевий суд достатньо перевірив та врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення недоведена.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та можливість понесення покарання, у разі визнання останнього винним у такому кримінальному правопорушенні, не є безумовними підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Місцевим судом вірно взято до уваги те, що пред`явлення ОСОБА_7 підозр по інших кримінальних правопорушеннях, саме по собі не може бути обґрунтованою підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не може підвищити ймовірність виникнення наміру уникнути покарання чи перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчим було подано лише щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і сама лише тяжкість вказаного правопорушення не є безумовною підставою для застосування відносно неповнолітнього такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Твердження апелянта про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України були предметом розгляду місцевого суду, та вірно відхилені слідчим суддею як недоведені.

Також апелянт не надав об`єктивних даних про те, що підозрюваний впливає або буде впливати на свідків чи інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення за участі підозрюваного.

Так, слідчим була доведена необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу взагалі, однак не була доведена необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема.

Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого і застосував до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Отже, апеляційні вимоги прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає застосування до ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й задоволення клопотання слідчого.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 березня 2022 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: