УХВАЛА 384/222/22 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 1-кп/384/49/2022

13 жовтня 2022 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їхніх захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання у смт. Вільшанка Кіровоградської області в залі суду в режимі відеоконференції, матеріали з кримінального провадження №0000122 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, -

встановив:

До Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2022 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки останній може переховуватись від суду, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню. В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, просить не визначати останньому розмір застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, оскільки вважає, що на даний час, відпала потреба у застосуванні саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, що даний запобіжний захід є занадто суворий, а тому він повинен бути змінений іншим запобіжним заходом, до підозрюваного слід обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора, а у задоволенні клопотання захисника просила відмовити.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисників, потерпілої, вивчивши обвинувальний акт, клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 20.07.2022 року колегією суддів Кропивницького апеляційного суду вищевказану ухвалу залишено без змін.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2022 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 жовтня 2022 року.
Відповідно до ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України.
Інші ризики не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.
Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
ОСОБА_4 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, відповідно до обвинувального акту підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки діяння.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри (обвинувачення) та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Так, обвинувачений проживає за місцем реєстрації разом із своєю сім`єю, виключно позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, має хронічне захворювання. На переконання суду достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких цілодобово не покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 196, 314-316, 369 КПК України, суд -
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, тобто з 13.10.2022 до 11.12.2022 включно.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
-не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, за винятком відвідування медичних установ та явки до суду;
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не відлучатись із населеного пункту у якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
-повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні за винятком їх участі в суді;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням даної ухвали відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на Голованівський РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 11.12.2022 включно.
Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя