Справа № 574/66/22
Провадження № 1-кп/574/47/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000014 від 06.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чернеча Слобода Буринського району Сумської області, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Буринського районного суду Сумської області від 22.02.2022 року за ч.1 ст.155 КК України до покарання у виді трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
Згідно рішення Буринського районного суду Сумської області від 06.12.2018 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати ОСОБА_5 аліменти, на утримання їх сина ОСОБА_7 , 2017 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.10.2018. Державним виконавцем Буринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області 15.01.2019 року на підставі виконавчого листа №574/1100/18 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів.
Однак, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) та достовірно знаючи про необхідність сплачувати грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти), з метою злісного ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, будучи працездатним, не звертався до Буринської районної філії Сумського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу, що свідчить його бездіяльність самостійно офіційну роботу не шукав, ніде офіційно працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), внаслідок чого за період 09.10.2018 року по 01.01.2022 року утворилася заборгованість на суму 105025 гривень, що сукупно складає суму виплат більше як за шість місяців відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, пояснивши, що рішенням суду з нього було стягнуто аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_7 та йому було відомо про наявність у нього обов`язку сплачувати грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини. Після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів він неодноразово неофіційно працював у ФГ "Райз", в якому отримував заробітну плату від 2000 до 4000 грн., їздив на заробітки в м. Київ, де отримував заробітну плату в розмірі до 5000 грн. на місяць, а також заробляв кошти на тимчасових підробітках у односельців. Однак, з 09.10.2018 року по даний час жодних грошових коштів на утримання свого малолітнього сина він не надавав та аліменти не сплачував, оскільки всі зароблені кошти пропивав. Також, обвинувачений щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та запевнив, що в подальшому буде належним чином виконувати свої зобов`язання по сплаті аліментів на утримання його малолітньої дитини.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як він правдиво повідомив про обставини його вчинення.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити передбачене Законом покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, судом встановлено, що вироком Буринського районного суду Сумської області від 22.02.2022 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст.155 КК України до покарання у виді трьох років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України останнього було звільненого від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік.
У частині 4 статті 70 КК визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Така ж практика призначення покарання щодо самостійного виконання вироків викладена і у постанові Верховним Судом у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду від 21.01.2020 року у справа №484/5806/18.

За наведеного, суд приходить до висновку, що вирок Буринського районного суду Сумської області від 22.02.2022 року підлягає самостійному виконанню.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не обирався та клопотання про його обрання до суду не надходило.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.
Вирок Буринського районного суду Сумської області від 22.02.2022 року відносно ОСОБА_3 виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1