Справа № 1-681/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/811/3/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 333 КК України за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2015 року,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, раніше не судимого, який проживає на АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень.
Раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід підписку про невиїзд ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_6 , займаючи посаду головного спеціаліста ДП «Укрспецекспорт» та будучи обізнаним з порядком міжнародної передачі товарів військового призначення та товарів військового призначення, які допущені до цивільного використання, з метою відправки даних товарів у Китайську народну республіку 18.07.2011р., в порушення встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003року №1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», порядку міжнародної передачі таких товарів, особисто звернувся до свого знайомого ОСОБА_9 з проханням здійснити відправку через м. Львів 170 фотоприймальних пристроїв ФУЛ-113 з наступними номерами: ВН6074А, ВН5041А, ВН6099А, ВН6089А, РВ2237А, ВН5023А, ВН6106А, ВН6094А, ВН5004А, ВН6095А, АВ1645Х, АВ1654Х, ВН6071А, АВ1650Х, ВН6085А, ВР0043А, ВН6080А, ВР0044А, ВН6102А, АВ1638Х, ВН6096А, ВН6075А, ВН6109А, РВ2232А, ВН5017А, ВН6084А, АВ1653Х, АВ1157Х, АВ1656Х, ВН5049А, АВ1655Х, АВ1428Х, ВН6091А, ВР0049А, ВН5020А, ВН6088А, ВК1582W, ВН6079А, ВН6107А, ВР0014А, ВН5062А, ВР0008А, ВН6101А, ВН6104А, АВ1611Х, ВР0018А, АВ1648Х, ВН6083А, ВН5014А, АВ1649Х, АВ1282Х, ВН6076А, ВН6098А, АВ1658Х, ВН5055А, ВН5060А, ВН6086А, АВ1384Х, ВН6108А, ВН6078А, ВН6100А, ВН6087А, ВН5027А, ВН5016А, ВН5068А, АВ1342Х, ВН6103А, ВН6081А, ВН6097А, ВН6077А, АВ1652Х, АВ1131Х, ВР0001А, АВ1647Х, ВН5028А, ВН6073А, АВ1657Х, АВ1420Х, ВН5021А, ВР0032А, ВН6090А, ВН6092А, ВР0033А, ВН5009А, ВК1459W, ВК0853W, ВК0644W, ВК0458W, ВК0660W, ВК0436W, ВК0701W, ВК0819W, ВК0696W, ВК0682W, ВК0231W, ВК0927W, ВК0739W, ВК0657W, ВК0668W, ВК0707W, ВК0505W, ВК0726W, ВК0533W, ВК0656W, ВК0842W, ВК0571W, ВК0801W, ВК0620W, ВН5066А, ЩЮ12811Г; ЕИ2845Х, НМ96105F, НА1154В, НМ85230Г, АТ19342И, ЕИ1207Х, НМ75658Г, ИЛ2644К, СБ0472Н, НА3899В, НА3969В, ЕИ2849Х, ПН0703И, АТ17122И, ЕИ2123Х, ЕИ2099Х, ЕИ2719Х, ИА1236К, НА4627В, ЕИ2791Х, НМ77019Г, ЕИ2805Х, НМ76296Г, НМ99416Г, ЕИ0683Х, ЕИ1255Х, ЕИ2709Х, ЕИ2413Х, ЕИ1249Х, ЕИ1249Х, НА5260В, ЕИ2159Х, НА4656В, ИА2300К, ЕИ3475Х, ЕИ0085Х, АТ60584И, НА4676В, СБ0449Н, ЕИ2435Х, ЕИ3195Х, ЕИ2075Х, НМ93423Г, ЕИ2233Х, СБ0769Н, ЕИ0569Х, НМ99884Г, НМ934182Г, НМ85861Г, ЕИ1717Х, ЕИ2959Х, ЕИ2729Х, ИА0157К, НМ96423Г, НМ76120Г, ИА2696К, ЕИ3615Х, ЕИ0017Х, НА4550В, СБ0319Н; - 6 фотодіодів ФД 121 з наступними номерами 364 06, 340 07, 559 06, 065 06, 063 06, 772 07; - та 6 мікроохолоджувачів до фотодіодів ФД-121 з наступними номерами 84-5945, 164-91, 32-92, 1784-91, 7325-90, 41-90 на адресу LIU RUI C-508 XINYIDAI INTERNATIONAL MANSION TAIBAI SOUTHROAD 263#, XIAN CHINA від імені сторонньої особи не повідомивши останньому достовірну назву, призначення та вартість товарів, які знаходились у переданому ним ОСОБА_9 картонному ящику-посилці. В подальшому ОСОБА_9 , попередньо домовившись про відправку даного поштового відправлення в КНР, із своїм знайомим жителем м. Львова ОСОБА_10 від свого імені відправив передану йому ОСОБА_6 посилку у м. Львів та у телефонному режимі повідомив ОСОБА_10 , зі слів ОСОБА_6 , короткий опис товару, який у ній знаходився, отримувача та його вартість. В подальшому ОСОБА_10 , зазначивши зі слів ОСОБА_9 необхідні відомості у товаросупровідних документах та не маючи даних щодо відправника даного товару вписав, як відправника товару у товаросупровідні документи авіанакладну № 020-81174391 від 20 липня 2011 року та проформу інвойс, вигадану ним особу на ім`я « ОСОБА_11 » нібито зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 та здав вказану посилку до митного контролю та оформлення на МП «Львів-Аеропорт» Львівської митниці.
Згідно висновку експертизи в галузі державного експертного контролю від 12 серпня 2011 року фотоприймальні пристрої ФУЛ-113 є товаром військового призначення допущений до цивільного використання, що відповідно до списку товарів військового призначення, міжнародні передачі, яких відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003року №1807, підлягають державному експортному контролю. Шість фотодіодів ФД-121 та шість мікроохолоджувачів АГЦ 2.969.012 відповідно до вищевказаної Постанови КМ України є товарами військового призначення, міжнародні передачі, яких підлягають державному експертному контролю.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями порушив встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.333 КК України.
Не погоджуючись із вказаним вироком захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляцію із доповненнями, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати, а провадження у кримінальній справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960р.) за відсутністю складу злочину.
Апелянт вважає, що оскаржуваний вирок постановлений на неналежних, недопустимих та недостовірних доказах, прийняте рішення не відповідає Конституції України, кримінальному, кримінально-процесуальному законодавству, іншим законодавчим актам, не встановлена істина у справі та неправильно розв`язана справа. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через: однобічність та неповноту досудового та судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону.
Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що: органом досудового слідства та судом порушено порядок провадження у кримінальній справі; суд «доводив вину» підсудного і не вчиняв жодних дій до охорони його прав та законних, що є першочерговим завданням кримінального судочинства; судом мотивовано вирок доказами набутими у незаконний спосіб; не оцінено докази всебічно, повно і об`єктивно, без урахування всіх обставин справи в їх сукупності; не дотримано принципу безпосередності судового розгляду, що є неприпустимим і незаконним; не відкинуто докази, набуті незаконним шляхом; суд не визнав процесуальні дії та оперативно-розшукові заходи, проведені з порушенням законодавства; судом не перевірено законність встановлених ст. 94 КПК України (1960р.) приводів та підстав для порушення кримінальної справи. Апелянт вважає, що оскаржуваний вирок постановлено на припущеннях.
Покликається, що допущена неповнота та неправильність досудового слідства не могла бути усунута у судовому засіданні, що надавало суду першої інстанції підстав для направлення справи на досудове розслідування. Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишено те, що досудове слідство здійснено із порушенням вимог ст. 116 КПК України (1960 року), оскільки за версією обвинувачення місце вчинення злочину слід рахувати Оболонський район м. Києва (місце передачі товарів від ОСОБА_6 ОСОБА_9 . При цьому, прокурором не визначено місця досудового слідства. Отже, на думку апелянта досудового слідство проведено неналежним суб`єктом, що вказує на незаконність досудового слідства. Також, апелянт вважає, що судовий розгляд судом першої інстанції проведено із порушенням ст. 37 КПК України (1960 року), оскільки дана справи не підсудна Залізничному районному суду м. Львова. Крім цього, судовий розгляд здійснювався за участю прокурора, який підлягав відводу через необ`єктивність, упередженість та приховування фактів фальсифікації матеріалів кримінальної справи.
Апелянт наголошує, що дану кримінальну справу порушено без достатніх підстав, встановлених ст. 94 КПК України (1960р.). Зазначає, що в діях ОСОБА_6 відсутня складова ознака вказаного злочину порушення порядку здійснення міжнародних передач, оскільки ОСОБА_6 не вчиняв протиправних дій до міжнародного переміщення товару. Крім цього, на думку апелянта, ОСОБА_6 не є суб`єктом даного злочину, оскільки він не є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності. Поза увагою суду першої інстанції залишено те, що кримінальну справу порушено за відсутністю у діях ОСОБА_6 і такої складової ознак вказаного злочину, як наявність суспільно небезпечного діяння. Так, з огляду на протокол огляду місця події від 20.07.2011р. та інші матеріали кримінальної справи здійснення міжнародної передачі товарів не є суспільно небезпечним діянням, а отже за такі дії не може наставати кримінальна відповідальність, та передбачена інша відповідальність, зокрема адміністративна. Вказує, що кримінальну справу порушено на підставі завідомо неправдивих та не перевірених доказах. Вважає, що показання свідка ОСОБА_9 не можуть вважатися достовірними і підлягають перевірці та встановленню. Покликається на порушення вимог ч. 3 ст. 98 КПК України (1960р.), згідно якої у випадках коли на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу має бути порушено щодо цієї особи. Однак, дана кримінальна справа була порушена спочатку по факту, що унеможливило реалізацію ОСОБА_6 своїх прав на досудовому слідстві.
Зазначає, що протокол огляду місця події від 20.07.2011р. складено старшим оперуповноваженим в ОВС відділу контррозвідки УСБУ у Львівській області, який не мав процесуального права проводити такий огляд та складати відповідний протокол. Захисник покликається, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку приєднаній до матеріалів кримінальної справи за клопотанням сторони захисту відповіді від 04.05.2012р. голови правління ВАТ «Центрального конструкторського бюро «Ритм», яка повністю спростовує обвинувачення за ст. 333 КК України, тобто підтверджує відсутність суспільно небезпечного діяння, у зв`язку із неможливістю використання та експлуатації зазначених виробів ФУЛ-113, їх утилізацію та мізерну ціну (приблизно 200 грн.).
В апеляції захисник звертає увагу на порушення права обвинуваченого на захист. Так, за наявності у матеріалах кримінальної справи заяви ОСОБА_6 від 08.09.2011р. про відмову від участі захисника, слідчим всупереч вимог КПК України (1960р.) не складено протокол з зазначенням мотивів відмови та не винесено постанови про прийняття відмови від захисника. Вказане, на думку захисника, є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а отже процесуальні документи, які складено без участі захисника є незаконними, а саме протокол пред`явлення постанови про притягнення як обвинуваченого від 08.09.2011р., протокол роз`яснення обвинуваченому право на захист від 08.09.2011р. та протокол допиту обвинуваченого від 08.09.2011р. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно та незаконно відмовив у задоволенні клопотання захисту про визнання недопустимим висновок товарознавчої експертизи № 19-09/197 від 30.08.2011. Покликається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 323 КПК України (1960р.), оскільки не оцінено висновки судових експертиз та складених за їх результатами процесуальних документів.

Апелянт покликається на порушення судом першої інстанції вимог ч. 5 ст. 234 КПК України (1960р.) щодо вирішення судом поданих захисником скарг на протиправні дії слідчого, а також залишення поза увагою порушення прокурором вимог КПК України під час перевірки та затвердження обвинувального висновку, який фальсифіковано недостовірними показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , що підтверджується показаннями цих свідків, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції. Крім цього, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 310 КПК України (1960р.) безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисту про призначення повторної товарознавчої експертизи.

Захисник вважає незаконним об`єднання кримінальних справ відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_20 , оскільки з урахуванням положень ст. 26 КПК України (1960р.) у слідчого не існувала правових підстав для такого об`єднання, з огляду на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_20 не були співучасниками.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 275 КПК України (1960р.), а саме оскаржуваний вирок мотивовано протоколами про результати проведення оперативно-технічних заходів від 12.10.2011р., хоча обвинувальний висновок та постанова про зміну обвинувачення у суді від 26.03.2012р. не мотивовані цими протоколами. Крім цього, постанова прокурора про зміну обвинувачення у суді від 26.03.2012р. за своїм змістом не відповідає вимогам КПК України (1960р.). Вважає незаконним призначення та проведення ряду експертиз (висновок товарознавчої експертизи, проведеної КП СПБ «Арсенал» від 02.08.2011р.; висновок експерта в галузі державного контролю від 12.08.2011р.; висновок товарознавчої експертизи, проведеною ЛТПП від 30.08.2011 № 19-09/197; висновок техніко-товарознавчої експертизи представництва МО № 5577 від 09.08.2011).

У запереченнях на апеляцію захисника прокурор зазначає про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку суду відносно ОСОБА_6 , та вказує, що апеляційні доводи захисника є надуманими, помилковими і безпідставними.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 15.09.2022р. ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 233, т. 10), не з`явився, про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 у судове засідання також не з`явився, надіслав клопотання про неможливість прибути у судове засідання та просив відкласти розгляд справи.

Вирішуючи вказане клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів враховує, що згідно витягу Єдиного реєстру адвокатів право на заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 222, виданого 28.04.2005р. Київською обласною КДКА) припинено згідно п.4 ч.1 ст.32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 16.06.2021 на підставі Рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області № 135/2021 від 16 червня 2021 року.

За встановлених обставин, колегія суддів не бере до уваги клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 , оскільки його повноваження як захисника ОСОБА_6 на даний час нічим не підтверджено, та не вбачає підстав, які б перешкоджали розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які у судовому засіданні 20.12.2021р. підтримали подану захисником апеляцію, з наведених у ній мотивів, виступ прокурора ОСОБА_21 , який у судовому засіданні 20.12.2021р. заперечив апеляційні вимоги поданої апеляції, з огляду на безпідставність таких, виступ прокурора ОСОБА_8 , який у судовому засіданні 15.09.2022р. також заперечив подану у справі апеляцію та просив залишити таку без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи поданої апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті у судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з належною повнотою дослідив зібрані по справі докази , з`ясував фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку щодо винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, вина засудженого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину при наведених у вироку суду обставинах повністю доведена.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_20 , відносно якого постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2015року кримінальну справу закрито на підставі ч.1 ст.49 КК України ст.11-1 КПК України (1960року), надав показання про те, що 20.07.2011р. близько 12:00 год. до нього в робочий кабінет, що знаходиться на території складу тимчасового зберігання аеропорт «Львів» зайшов кур`єр ОСОБА_22 , який регулярно здійснював відправку вантажів, та повідомив про бажання відправити вантаж авіарейсом «Львів-Відень», пред`явивши пакет документів для митного оформлення. Однак ОСОБА_20 повернув пакет документів ОСОБА_23 , оскільки цей пакет документів був не повний, а саме не було доручення на ОСОБА_24 від відправника та не було пасажирської митної декларації. ОСОБА_20 зазначив, що на прохання ОСОБА_24 поставив у двох примірниках авіанакладної відтиск свого штампу «Під митним контролем № 454» та «особистої номерної печатки № 561», оскільки останній вказав, що відтиск штампу потрібен йому лише для внутрішньої бухгалтерської звітності.
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_18 , наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, останній повідомив про те, що працює оператором технічних засобів контролю на безпеку у ДП Міжнародний аеропорт «Львів». 20.07.2011р. він здійснював контроль вантажів на наявність небезпечних предметів у ДП Міжнародний аеропорт «Львів» у секторі №2 аеровокзалу, і близько 10:00 год. до нього підійшов ОСОБА_22 та пред`явив для огляду коробку, обклеєну чорним поліетиленом, поклав її на рентгеноскопічний пристрій інтроскоп, надав супровідні документи. Свідок зазначив, що перевіривши вказану коробку на відсутність вибухонебезпечних речовин та інших заборонених предметів, на авіанакладній поставив відбиток прямокутного штампу про проходження контролю безпеки, свій підпис та дату. Після чого свідок викликав оператора технічних засобів ДП Міжнародний аеропорт «Львів» ОСОБА_25 для супроводження вантажу на комерційний склад.
У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що знає ОСОБА_6 , оскільки співпрацював з ним по роботі з ДП «Укрспецекспорт», та зазначив, що ОСОБА_6 неодноразово звертався до нього з приводу відправлення вантажу, зокрема в травні 2011 року звернувся з приводу відправлення особистого вантажу в КНР. Зазначив, що запропонував ОСОБА_6 здійснити відправку через м. Львів, оскільки мав змогу скористатися послугами ОСОБА_24 , через якого неодноразово здійснював відправлення вантажів. ОСОБА_6 приїхав до нього на територію ТОВ «Аеро-Експрес», що в м. Києві та дав вантаж для відправлення в КНР, а саме коробку, в якій із слів ОСОБА_6 , знаходились запчастини до турнікетів та фотодіоди. Свідок поставив даний вантаж на рампу, а тоді попросив працівника складу перемотати коробку плівкою та відправити у м. Львів автомобілем, що належить ТОВ «ТММ-Експрес». Свідок зазначив, що у накладній на вантаж було вказано кількість, вагу, назва вантажу, місце призначення, вартість вказаних виробів, які свідку повідомив ОСОБА_6 , а також габарити і масу коробки. Вказав, що він по телефону продиктував ОСОБА_23 , який вносив відомості до авіанакладної та проформи інвойс, номер авіанакладної, опис товару, адресу одержувача та інші необхідні відомості.
Колегією суддів не встановлено підстав ставити під сумнів такі показання свідка ОСОБА_9 , як покликається захисник в апеляційній скарзі. Оскільки такі показання є логічними та послідовними, та узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_10 .
Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції у своїх показаннях зазначив про те, що він працює директором приватного підприємства «Компанія ТТС», яке здійснює діяльність по наданню транспортно-експедиційних послуг, організації перевезень вантажів, з 1998 по 2006 рр. працював директором Львівського представництва компанії ТзОВ «Аероекспрес» та, в цей період, у Київському представництві даного підприємства працював ОСОБА_9 , з яким у свідка склалися дружні стосунки. Свідок зазначив, що 18.07.2011р. до нього звернувся ОСОБА_26 з проханням відправити посилку в КНР через Львівський аеропорт, нащо свідок погодився. 19.07.2011р. до нього зателефонував ОСОБА_26 та повідомив, що відправляє посилку через службу доставки «ТММ», а також, що у посилці знаходяться фотодіоди, вказав номер авіанакладної, відомості щодо одержувача, короткий опис товару. Свідок отримав вказану посилку, яка була невеликою, обгорнута у чорну плівку, у Львівському представництві служби «ТММ» на вул. Б. Хмельницького, 92 у м. Львові, та особисто заповнив авіанакладні та проформу інвойс для відправлення посилки в КНР. Вказав, що точну адресу отримувача, а також вміст посилки, а саме, те, що в ній фотодіоди для турнікету в кількості 170 штук, свідку повідомив ОСОБА_26 шляхом надсилання sms повідомлення на мобільний телефон. Свідок пояснив, що вдома мав бланк авіанакладної, проформи-інвойс та власноруч надрукував їх на своєму власному комп`ютері, де відправником вказав вигадану особу на ім`я « ОСОБА_11 », який міг бути вказаний у взірці, що є в загальному доступі для всіх користувачів мережі «Інтернет». У подальшому свідок, замовивши тимчасову перепустку на комерційний склад аеропорту «Львів», на власному автомобілі марки «Таврія» темно-синього кольору привіз посилку. Після того, як вантаж пройшов перевірку на рентген апараті і працівники служби безпеки зробили відмітку на авіанакладній, з одним із працівників свідок поїхав на склад аеропорту для проходження митної перевірки вантажу. У подальшому залишив коробку на рампі складу, що є територією, яка охороняється та пішов до інспектора митного контролю, однак митний контроль не пройшов через відсутність всіх необхідних документів. Тоді свідок попросив інспектора митного контролю, щоб він поставив штамп «Під митним контролем» на двох примірниках авіанакладної, на що останній погодився. Вказав, що такий штамп йому був потрібен для звітності перед ОСОБА_27 . Згодом свідок поїхав додому для виготовлення всіх необхідних документів для відправлення вантажу в КНР, проте був затриманий працівниками УСБУ у Львівській області, які пояснили йому, що в даній посилці знаходились заборонені деталі, які використовувались для військового призначення.
Свідок ОСОБА_19 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції повідомив, що працює оператором складу компанії «ТММ Експрес» та 18.07.2011р. до нього звернувся ОСОБА_26 з проханням прийняти та направити у м. Львів вантаж, а саме картонну коробку, а також запакувати її, обгорнувши стрейч-плівкою чорного кольору, що і зробив свідок після оформлення накладної на вантаж.
Свідок ОСОБА_15 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, зазначила, що вона працює бухгалтером в ТзОВ «АТЗТ Транссервіс» та по трудовій діяльності знайома із ОСОБА_28 , а також візуально знає ОСОБА_29 . Пояснила, що 18.07.2011р. в обідню пору вона разом із бухгалтером фірми, на якій вони працюють, ОСОБА_30 та водієм ОСОБА_31 стояли біля рампи та палили сигарети. Вказала, що бачила як в цей час ОСОБА_32 розмовляв з ОСОБА_28 , про що саме їй невідомо.
Свідок ОСОБА_33 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції повідомила, що працює бухгалтером в ТзОВ «АТЗТ Транссервіс» та по трудовій діяльності знайома із ОСОБА_27 . Свідок пояснила, що 18.07.2011 р. в обідню пору вона разом із бухгалтером фірми, на якій вони працюють, ОСОБА_34 та водієм ОСОБА_31 стояли біля рампи. Оскільки спілкувались між собою, свідок не звернула уваги на те, що відбувалось навколо.
Свідок ОСОБА_17 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що працює водієм в ТзОВ «АТЗТ Транссервіс» та по трудовій діяльності знайомий із ОСОБА_28 , а також візуально знає ОСОБА_29 . Свідок пояснив, що 18.07.2011р. в обідню пору він разом із двома бухгалтерами фірми, на якій вони працюють, ОСОБА_34 та ОСОБА_30 стояли біля рампи. Оскільки спілкувались між собою, свідок не звернув уваги на те, що відбувалось навколо.
Згідно показань свідка ОСОБА_14 , останній у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що працює оператором технічних засобів контролю на безпеку ДП Міжнародний аеропорт «Львів», і вранці 20.07.2011р. у сектор № 2 аеровокзалу, де і працює свідок, прийшов ОСОБА_35 , якого свідок на той момент не знав, та пред`явив для перевірки коробку, обклеєну чорним поліетиленом, а також надав необхідні товаросупровідні документи. На той час, у нього не було відповідного сертифікату, і перевірку вантажу на виявлення заборонених предметів та його оформлення проводив ОСОБА_36 , за вказівкою якого свідок супроводжував вказаний вантаж разом із кур`єром ОСОБА_37 на комерційний склад підприємства, де вантаж забрав комірник.
Свідок ОСОБА_12 , надаючи показання у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що він 20.07.2011 р. на посту № 5 ДП Міжнародний аеропорт «Львів» виконував свої обов`язки. В другій половині дня, на територію аеропорту приїхав автомобіль, у якому були водій на прізвище ОСОБА_38 , про що свідок дізнався із перепустки, та оператор авіабезпеки ОСОБА_39 . Водій вказаного автомобіля пред`явив свідку належно оформлений пропуск для в`їзду на територію аеропорту, після чого свідок оглянув автомобіль, перевірив номер та багажник, у якому був вантаж, а саме коробка, про що зробив запис у журнал реєстрації, а також занотував години в`їзду та виїзду даного автомобіля.
Свідок ОСОБА_40 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що працює на посаді заступника начальника митного поста «Львів-Аеропорт» Львівської митниці. 20.07.2011р. працівниками УСБУ у Львівській області на території комерційного складу ДП Міжнародний аеропорт «Львів» було виявлено та вилучено заборонений вантаж, огляд якого проводився в його присутності, а також працівників складу, працівників слідчого відділу, свідків. Свідок вказав, що даним вантажем була невелика коробка, вміст якої працівники УСБУ у Львівській області викладали на стіл, проте, оскільки він не спеціаліст у даній галузі, назви даних приладів йому невідомі.
Свідок ОСОБА_16 у своїх показаннях, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що він працює старшим прийомо-здавальником ДП Міжнародний аеропорт «Львів». 20.07.2011р. на прохання ОСОБА_41 , який зателефонував йому з прохідної ДП Міжнародний аеропорт «Львів» та з його слів, він виписав перепустку для в`їзду на територію комерційних складів. Вказав, що дана перепустка була замовлена на прізвище водія автомобіля марки «Таврія» синього кольору із зазначенням номерного знака вказаного автомобіля. Пояснив, що ОСОБА_42 привіз чорну коробку і поставив її на рампу та сказав, що йде оформляти документи на вантаж, після чого свідок не бачив більше вказаного кур`єра, а вантаж так і не був зданий на митний склад.
Свідок ОСОБА_43 у судовому засіданні суду першої інстанції надав показання про те, що він працює слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області, яким було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_20 та проведено досудове розслідування. Свідок зазначив, що на досудовому слідстві встановлено, що ОСОБА_6 ініціював відправлення товарів військового призначення, які підлягають державному експортному контролю. Вказав, що ОСОБА_6 займав посаду головного спеціаліста ДП «Укрспецекспорт», а тому йому було відомо, що на відправлення таких товарів потрібен дозвіл. Крім того, свідок вказав, що по скаргах захисника підсудного ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відносно дій слідчого ОСОБА_44 було проведено розслідування, відібрано пояснення та винесено процесуальні рішення.
Згідно показань свідка ОСОБА_45 , наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, останній пояснив, що працює заступником директора департаменту № 1 ДК «Укрспецекспорт». Зазначив, що ОСОБА_6 працював на посаді спеціаліста, а згодом головного спеціаліста, ДК «Укрспецекспорт» з 2004 року та був кваліфікованим працівником. Вказав, що їхня компанія займається організацією експортних операцій із товарами військового та спеціального призначення у військо-морській та авіаційній галузі із країнами Азії, зокрема з Китайською Народною Республікою, Індонезією, В`єтнамом тощо, а також, що продукція, перевезення якої здійснює їхня компанія, підлягає державному експортному контролю. Свідок пояснив, що в обов`язки ОСОБА_6 входив контроль кореспонденції, перевірка контрактів та, в подальшому, їх візування і передача йому на підпис, а також вказав, що ОСОБА_6 займався міжнародними перевезеннями товарів, що підлягають експортному контролю. Свідок зазначив, що ОСОБА_6 обізнаний із законодавством у сфері міжнародних перевезень, йому відомо як готувати зовнішньоекономічні контракти, як пересилаються товари військового та спеціального призначення за межі України. Свідок зазначив, що отримавши замовлення від компанії «Фань Юань Електронік» (Китай) на постачання виробів УФО, УФУР та ФУЛ-113, вони відразу зробили запити на свої підприємства та отримали відповідь про неможливість поставки таких виробів, так як їх на той час не виготовляли, а відтак, замовнику надали відповідь про те, що на даний час виконати замовлення неможливо, проте дане питання буде опрацьовуватись та буде надано відповідь щодо результатів виконання замовлення. Свідок вказав, що цей запит по поставці товарів опрацьовував ОСОБА_6 , та пояснив, що при пересиланні вантаж мають супроводжувати ряд документів, зокрема сертифікат, формуляр, довідка про приналежність товару, про те, що товар не містить державної таємниці, довідка, що товар належить даному підприємству, довідка про код товару, яким він експортується, відомості про кінцевого споживача. Крім того, вказав, що вироби ФУЛ-113 можуть знаходитись на складі підприємства, хоча їхнє виготовлення давно припинене.
У подальшому свідок ОСОБА_46 надіслав на адресу суду першої інстанції заяву про уточнення своїх показів в частині того, що під час роботи ОСОБА_6 в ДК «Укрспецекспорт» він не укладав та не виконував контрактів щодо постачання до КНР виробів УФО, УФУР та ФУЛ-113, а вів короткочасне офіційне листування з українськими підприємствами щодо можливості постачання зазначених виробів, а отримавши відповідь щодо неможливості постачання виробів УФО, УФУР ТА ФУЛ-113 це питання було закрите.
Крім показань наведених вище свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції у судовому засіданні з належною повнотою, та вірно покладено в основу обвинувального вироку.
Так, згідно дослідженого судом першої інстанції протоколу огляду місця події від 20.07.2011 року /т.1 а.с.3-7/ та фототаблиці до нього /т.1 а.с.8-16/, місцем події є територія комерційного складу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів», де було виявлено ящик в чорній поліетиленовій обгортці розміром близько 550х350х360 мм без товаросупровідних документів. При відкритті вказаного ящика виявлено три картонних коробки перетнуті скотчем світло-коричневого кольору розмірами 300х230х200, 295х230х200 та 150х100х100 мм відповідно. У перших двох коробках виявлено по 85 пластмасових упаковок синього кольору висотою 50 мм, діаметром близько 48 мм та в кожній упаковці по одному металевому виробу висотою та діаметром близько по 20 мм, без жодного маркування. Крім того, вказано на відсутність будь-яких документів. В третій коробці виявлено: чотири ідентичні вироби у виді скляної колби з пластмасовими кришками з обох боків висотою 80 мм та діаметром від 23 мм /верхня частина/ до 38 мм /нижня частина/; металевий виріб з наконечником-гайкою на кінці в пластмасовому корпусі білого кольору; металевий виріб висотою 65 мм та діаметром 40 мм зеленого кольору; пластмасова коробка діаметром 95 мм та висотою 18 мм, в якій знаходяться шість поліетиленових пакетів, в кожному з яких знаходяться по одному виробу діаметром 10 мм та висотою 11 мм. Жодних інструкцій та документів не виявлено.
Згідно авіанакладної, 20.07.2011р. було проведено контроль на безпеку вантажу, що відправлявся з міжнародного аеропорту «Львів» особою на ім`я ОСОБА_47 на адресу LIU RUI C-508 XINYIDAI INTERNATIONAL MANSION TAIBAI SOUTH ROAD 263#, XIAN CHINA. /т.1 а.с.22-23/.
З оголошених на підставі ст.301 КПК України /1960р./ та перевіреними у судовому засіданні місцевого суду показань ОСОБА_6 , відібраних 07.09.2011р. у присутності захисника ОСОБА_48 , вбачається, що він повідомив про те, що на початку липня 2011 р. через мережу «Інтернет» придбав у невідомої особи 170 електронних виробів ФУЛ-113, 6 фотодіодів марки ФД-121 та 6 мікроохолоджувачів марки АГЦ 2.969.012. для продажу знайомому з Китаю, якого ОСОБА_6 називав на ім`я ОСОБА_49 , через знайомого ОСОБА_50 та, на той час, йому було відомо, що для міжнародної передачі вказаних товарів повинен бути відповідний дозвіл служби експортного контролю України та, що без такого дозволу міжнародна відправка вказаних товарів через кордон заборонена./т.1 а.с.78-81/.
Згідно протоколу огляду від 22.07.2011р. при огляді адміністративного приміщення ДК «Укрспецекспорт», що у м. Києві на вул. Дегтярівська, 36 кабінет 440, у робочому столі ОСОБА_6 у верхній шухляді правої сторони столу виявлено клаптик паперу, на якому зазначено ім`я « ОСОБА_49 » з написом на китайській мові та вказано електронну адресу та факс /т.1 а.с.253-255/.
Згідно супровідного листа директора ДКАУ казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» від 02.08.2011 р. № 1651/70-12 заступнику начальника СВ УСБ України у Львівській області, надані вироби, а саме 6 шт. ФД-121 №№ 559-06; 063-06; 065-06; 364-06; 340-07; 772-07; 6 шт. мікроохолоджувачів №№ 164-91; 32-92; 84-5945; 41-90; 1784-91; 7325-90, підлягають державному експортному контролю. Враховуючи зовнішній вигляд мікроохолоджувачів і фотодіодів та дату їх виробництва, неможливо визначити термін їх використання порівняно з нормами ресурсу, встановленого в технічній документації, таким чином неможливо встановити вартість представлених зразків станом на 20 липня 2011 року. /т. 2 а.с.14-15/.
Відповідно до даних довідки № 11-51-1і щодо попередньої ідентифікації товарів, виданої КП СПБ «Арсенал» від 02.08.2011 р., товари, зазначені у пунктах 1, 2, а саме: фотодіод ФД-121 та його модифікація ФД121-01, мікрохолодильник АГЦ2.969.012, - ідентифікуються як товари військового призначення /т.2 а.с.16-20/.
Згідно постанови про призначення комп`ютерної експертизи носіїв інформації від 03.08.2011р. у розпорядження експертів представлено об`єкти дослідження системний блок ПК без номера, вилучений в ході обшуку в квартирі ОСОБА_6 , системний блок ПК з інвентарним номером 3765 та ноутбук «ACER» серійний номер LXTACD2K3000 та на вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1. Чи містяться у наданих на дослідження носіях інформації серед наявної та раніше викладеної інформації файли, що містять в собі такі ключеві слова: XINYIDAI, Олейник або Олійник, УФУР, мікрохолодильник або микрохолодильник, 2.969.012, LUI RUI, Артемов, Укрспецекспорт, Костін або Костин, Акімов або Акимов, Яша, Вася, Фотій або Фотий, фотодіод або фотодиод, авіанакладна або авианакладная, подвійного використання або військового призначення?; 2. Чи містяться на наданих на дослідження носіях інформації, серед наявної та раніше видаленої інформації, дані щодо електронного листування? /т.2 а.с.79-80/.
Відповідно до висновку експерта № 178/2 від 05.08.2011 р. на представлених для дослідження носіях інформації знайдено текстові фрагменти, які відповідають умовам пошуку, файли, які містять ключові слова, зазначені в питанні 1 постанови /т.2 а.с.84-88/.
Згідно постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи носіїв інформації від 03.08.2011р. у розпорядження експертів представлено об`єкти дослідження, вилучені в ході проведення огляду робочого місця співробітника ДК «Укрспецекспорт» ОСОБА_6 , а саме флеш-носії, картки пам`яті, компакт-диски, CD-RW, сім-карти операторів мобільного зв`язку «LIFE:)», «Kyivstar», «ERA», «CHINA MOBILE» та на вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1. Чи містяться у наданих на дослідження носіях інформації серед наявної та раніше викладеної інформації файли, що містять в собі такі ключеві слова: XINYIDAI, ОСОБА_51 або Олійник, УФУР, мікрохолодильник або микрохолодильник, 2.969.012, LUI RUI, Артемов, Укрспецекспорт, Костін або Костин, Акімов або АДРЕСА_3 , Яша, Вася, Фотій або Фотий, фотодіод або фотодиод, авіанакладна або авианакладная, подвійного використання або військового призначення?; 2. Чи містяться на наданих на дослідження носіях інформації, серед наявної та раніше видаленої інформації, дані щодо електронного листування? /т.2 а.с.90-92/.
Відповідно до висновку експерта № 183/2 від 23.08.2011 р. на представлених для дослідження носіях інформації знайдено текстові фрагменти, які відповідають умовам пошуку, файли, які містять ключові слова, зазначені в питанні 1 постанови /т.2 а.с.95-99/.
Згідно висновку експерта від 09.08.2011р., представлені на дослідження вироби, а саме 170 штук товарів з маркуванням, що були виявлені у вантажі-коробці, вилученій в зоні митного контролю МП «Львів-Аеропорт», кваліфікуються по зовнішньому вигляду, габаритних розмірах та електричних параметрах як вироби ФУЛ-113, виробництво та відвантаження, яких підлягає контролю з боку ПЗ № 5574. В результаті проведення електричних параметрів встановлено, що представлені вироби є у технічно-справному стані, але по параметру «Порогова чутливість з фоновою засвіткою» при температурі -40 градусів по Цельсію не відповідають нормам параметрів АДБ2.003.003ТУ, що може свідчити про те, що замовником виробів були висунуті інші вимоги стосовно параметру «Порогова чутливість з фоновою засвіткою» при температурі -40 градусів по Цельсію або перевищення норм по цьому параметру влаштовувало замовника. Згідно наданій ТВД «Завод «Кварц» калькуляції на фотоприймальний пристрій ФУЛ-113, його заводська вартість станом на 20 липня 2011 року складає 5651,53 грн. без ПДВ. Ціна виробу УФУР-01 ПЗ № 5574 невідома. Загальна вартість 170 наданих на дослідження виробів, ідентифікованих як вибір ФУЛ-113, станом на 20 липня 2011 року складає 960760,10 грн. без ПДВ. Вказані вироби, ідентифіковані як вироби ФУЛ-113, які згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1807 від 20 листопада 2003 р., номер позиції ML3 списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, відносяться до товарів військового призначення, державний експортний контроль, яких є обов`язковим /т.2 а.с.105-106/.
Згідно висновку експертизи в галузі державного експортного контролю від 12.08.2011р., фотоприймальний пристрій «ФУЛ-113» за своїм описом та найменуванням, відповідає товарам, які зазначені у позиції ML3.а) Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення». Фотоприймальні пристрої «ФУЛ -113» є товаром, який в установленому порядку допущений для цивільного використання. Порядок здійснення міжнародних передач фотоприймальних пристроїв «ФУЛ-113» такий, як для товарів подвійного використання. Відповідно до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання, експорт таких товарів, може здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу Держекспортконтролю України (у тому числі і станом на 20.07.11). Фотодіод ФД-121 та мікрохолодильник АГЦ2.969.012 за своїм описом та найменуванням відповідають опису та найменуванню товарів, які визначені у позиції ML 4.b) Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі, яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.03 № 1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», а саме відповідає опису «компонент», який спеціально призначений до виробів, що зазначені у цій позиції. У відповідності до цього Порядку міжнародні передачі таких товарів повинні здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу (висновку) Держекспертконтролю України (у тому числі і станом на 20.07.11) /т.2 а.с.111-115/.
Згідно довідки, виданої державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», протягом 2010-2011 рр. ОСОБА_6 працював на наступних посадах: 01.11.2009 р. заступник начальника відділу реалізації контрактів № 1 департаменту №5; 09.08.2010 р. провідний спеціаліст відділу реалізації контрактів №3 департаменту №1; головний спеціаліст департаменту №1 /т.3 а.с.49/.
Відповідно до Положення про Департамент №1 ДК «Укрспецекспорт» до обов`язків головного спеціаліста, серед іншого, входить підготовка документів і дов-ідкових матеріалів для укладання договорів, контрактів щодо експорту, імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення; відвідування військових частин, режимних установ і підприємств; використання відомостей про бойові можливості нових зразків озброєння військової техніки, які перебувають в експлуатації у військах /т.3 а.с.50/
Із змісту довідки, виданої державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово залучався до укладання та виконання у 2010-2011рр. контрактів, у яких контрагентом були компанії КНР /т.3 а.с.51-52/.
Згідно довідки, виданої державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», ОСОБА_6 з 04.12.2010р. по 12.12.2010р. та з 02.04.2011р. по 10.04.2011 р. перебував у відрядженні в Китаї /т. 3 а.с.53/.
Як вбачається із змісту листа генерального директора ТДВ «Завод «Кварц» № 725/100 від 08.08.2011 р. на запит № 62/6/1-2802 від 03.08.2011 р., вироби з маркуванням, вилучені працівниками УСБ України у Львівській області 20.07.2011 р., вказані у запиті підприємством ТДВ «Завод «Кварц» не виготовлялись; можливим виробником виробів типу УФУР-01 є ЦКБ «РИТМ» м. Чернівці. Україна, (аналог ФУР-124 М) державне унітарне підприємство «НВО «Оріон» РФ Москва, державне унітарне підприємство завод «Сапфір» РФ Москва /т. 3 а.с.100/.
Відповідно до листа голови правління ВАТ «Центральне конструкторське бюро «Ритм» № 153 від 12.08.2011 р. на запит № 62/6/1-2751 від 02.08.2011 р., вироби УФУР01 (або їх аналоги) з вказаними в запиті номерами підприємством ЦКБ «РИТМ» не виготовлялись; вироби даної конструкції можуть виготовлятись ТДВ «Завод «Кварц`ДУП «Оріон» РФ Москва, завод «Сапфір» РФ Москва /т. 3 а.с.101/.
З інформації, отриманої в ході проведення оперативно-технічних заходів зі зняття інформації з каналів зв`язку та контролю за телефонними розмовами, вбачається, що з номера телефону ОСОБА_6 неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на номер телефону ОСОБА_9 , з яких вбачається домовленість про зустріч 18.07.11 р., після якої з номера телефону ОСОБА_9 здійснено дзвінок на номер телефону ОСОБА_52 18.07.11р. о 13:09:47 та запропоновано «попрацювати». Крім того, 19.07.11 р. о 14:14:36 з номера телефону ОСОБА_9 на номер телефону ОСОБА_52 здійснено телефонний дзвінок, в якому ОСОБА_38 повідомив ОСОБА_53 про те, що посилку він забрав. З телефонних розмов 20.07.11 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та особою на ім`я « ОСОБА_54 », ОСОБА_6 та ОСОБА_55 вбачається, що при відправленні чорної коробки виникли певні проблеми. Крім того, з телефонної розмови з номера телефону ОСОБА_6 на номер телефону особи на ім`я « ОСОБА_56 » вбачається, що ОСОБА_6 цікавиться своїми справами та повідомляє, що на даний час заховався в лікарні, щоб виграти час, нащо особа на ім`я « ОСОБА_56 » повідомляє, що нічого конкретного на ОСОБА_6 немає. /т.3 105-129/.
Згідно відеозапису, що міститься на оптичному диску «DVD + R», що є речовим доказом по справі, оглянутого в судовому засіданні, з написом « ОСОБА_32 передає коробку ОСОБА_57 » вбачається, як особа, що стоїть спиною, в якій підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні впізнав себе, передає коробку ОСОБА_57 /т.2 а.с.236/.
Колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції, що сукупність наведених вище доказів повністю підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, та спростовують доводи сторони захисту у заперечення винуватості засудженого та недоведеності його вини належними та допустимими доказами.
Колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. 323 КПК України. Під час судового розгляду суд першої інстанції з належною повнотою дослідив наявні докази, у тому числі висновки наведених вище експертиз та законність їх призначення, та оцінив такі у відповідності до вимог ст. 67 КПК України 1960 року. Оскаржуваний вирок містить належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Щодо безпідставної, на думку апелянта, відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання захисника про визнання недопустимим доказом висновок товарознавчої експертизи № 19-09/197 від 30.08.2011р. колегія суддів враховує, що згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_6 , у своєму рішенні не покликався на висновок даної експертизи.

Матеріалами кримінальної справи підтверджено, що призначення і проведення у даній справі експертиз відбулось із дотриманням вимог КПК України 1960 року.

На переконання колегії суддів, за результатами проведених у справі зазначених вище експертиз жодних сумнівів у тому, що прилади, які ОСОБА_6 намагався переправити у КНР є у робочому стані немає. Зокрема, відповідно до врахованих судом першої інстанції даних висновку експертизи в галузі державного експортного контролю від 12.08.2011р., фотоприймальні пристрої ФУЛ-113 є товарами військового призначенні допущені до цивільного використання, які відповідно до списку товарів військового призначення міжнародні передачі яких, відповідно до постанови КМУ від 20.11.2003р. № 1807, підлягають державному експертному контролю. Шість фотодіодів ФД-121 та шість мікроохолоджувачів АГЦ 2.969.012 відповідно до зазначеної постанови КМУ є товарами військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному експертному контролю.

Вказаний висновок експертизи, у сукупності із висновками інших проведених у справі експертиз, та інших доказів, які наведено в оскаржуваному вироку, спростовують апеляційні доводи захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги приєднаній до матеріалів кримінальної справи за клопотанням сторони захисту відповіді від 04.05.2012р. голови правління ВАТ «Центрального конструкторського бюро «Ритм».
При цьому, колегія суддів враховує, що при проведені даних експертиз експерти попереджались про кримінальну відповідальність, і матеріали справи не містять жодних доказів, які б ставили під сумнів їх висновки.
Рішення суду першої інстанції про відмовив у проведенні повторної товарознавчої експертизи за безпідставністю, з огляду на наведені у вироку суду докази та обставини справи, колегія судді вважає обґрунтованим.

Колегією суддів не встановлено існування у даній справі обставин, передбачених ч. 6 ст. 75 КПК України 1960р., згідно яких повторна експертиза призначається коли висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.

При апеляційному розгляді справи не знайшли свого підтвердження доводи захисника про те, що кримінальну справу щодо ОСОБА_6 порушено без достатній на це підстав.
Так, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до постанови від 07.09.2011р. кримінальну справу відносно ОСОБА_6 порушено за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.333 та ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України та прийнято до свого провадження старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБ України у Львівській області ОСОБА_43 /т.1 а.с.50-51/.
Відповідно до постанови від 07.09.2011р. кримінальну справу № 2125 порушену 21.07.2011р. по факту вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.333 та ч. 2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України об`єднано в одне провадження з кримінальною справою, порушеною 07.09.2011р. відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.333 та ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України. /т.1 а.с.52-53/.
Згідно із постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.11.2011 р. скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Львівській області від 07.09.2011р. про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 333, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 201 КК України залишено без задоволення /т.1 а.с.60/, а відтак у судовому порядку було встановлено, що вказану кримінальну справу щодо ОСОБА_6 було порушено за наявності законних приводів та достатніх підстав для цього.
Наведена обставина, а також врахована судом першої інстанції постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2012р., яка була винесена прокуратурою Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження № 000040 за заявами ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_43 /т.5 а.с.144-148/, спростовують апеляційні доводи захисника про незаконність дій слідчого під час досудового розслідування та фальсифікацію матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_6 .
Крім цього, під час судового розгляду справи, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги заяву ОСОБА_6 від 21.11.2011 р. /т.4 а.с.63/ про вчинення тиску перед проведенням слідчих дій шляхом погроз про застосування до нього міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак відмову від показів даних 07.09.2011р., оскільки така не підтверджена жодними доказами. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що на досудовому слідстві під час допиту у якості підозрюваного у присутності захисника ОСОБА_6 визнавав свою винуватість та давав послідовні та обґрунтовані показання з цього приводу, а причини зміни показань у судовому засіданні обґрунтовано пояснити не зміг.
З приводу апеляційних доводів захисника щодо порушенням прокурором вимог КПК України під час перевірки та затвердження обвинувального висновку, який фальсифіковано недостовірними показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , колегія суддів вважає, що такі нічим об`єктивно по справі не підтверджено.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що свої висновки про наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, суд першої інстанції мотивував, зокрема, показаннями вказаних свідків, які були наданні останніми безпосередньо у судовому засіданні місцевого суду.

Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, оскільки він не є суб`єктом зовнішньо економічної діяльності були предметом перевірки і суду першої інстанції.

Колегія суддів визнає обґрунтований висновок суду першої інстанції про те, що такі твердження є безпідставними, оскільки ч.1 ст. 333 КК України не містить жодних вказівок на те, що суб`єкт даного злочину спеціальний. Суд першої інстанції вірно врахував, що зміст вказаної статті вказує на те, що суб`єкт злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, є загальний.

Апеляційні доводи захисника про те, що у даному випадку у діях ОСОБА_6 відсутня складова ознака злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, а саме наявність суспільної небезпеки, є неспроможними.

З огляду, на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, які підтверджено належними, достатніми та достовірними доказами, вчинені ОСОБА_6 дії, а саме умисне порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, є суспільно небезпечними, адже вчинення такого злочину створює умови для безконтрольного розповсюдження різних видів зброї у світі, і таким чином впливає на стан виконання Україною своїх міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження різного виду озброєння і на стабільність міжнародних відносин України з іншими державами.
Колегія суддів визнає неспроможними апеляційні доводи захисника про те, що протокол огляду місця події від 20.07.2011р. складено старшим оперуповноваженим в ОВС відділу контррозвідки УСБУ у Львівській області, який не мав права проводити такий огляд та складати відповідний протокол.
Так, згідно з положеннями ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2229-XII «Про Службу безпеки України» (далі Закон України № 2229-XII) Служба безпеки України це державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.
Відповідно до положень ст. 24 вказаного Закону України № 2229-XII до обов`язків Служби безпеки України, серед іншого, відноситься: виявлення, припинення та розкриття злочинів, розслідування яких віднесено законодавством до компетенції Служби безпеки України; проведення дізнання та слідства у цих справах; розшук осіб, які переховуються у зв`язку зі вчиненням зазначених злочинів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 101 КПК України 1960 року органом дізнання є органи безпеки у справах, віднесених законом до їх відання.
У відповідності до положення ч. 2 ст. 112 КПК України 1960 року провадження досудового слідства у справах про злочини, передбачені статтями 201, 333 КК України, відноситься до компетенції слідчих органів Служби безпеки України.
Відповідно до вимог ст. 103 цього Кодексу на органи дізнання покладається обов`язок із вжиття необхідних оперативно-розшукових заходів з метою виявлення ознак злочину й осіб, які їх вчинили.
Положеннями ст. 104 КПК України 1960 року врегульовано порядок проведення слідства органом дізнання після порушення кримінальної справи.
Частиною 2 зазначеної норми процесуального закону врегульовано порядок проведення органом дізнання невідкладних слідчих дій у справах про тяжкі злочини, а саме, у разі, якщо орган дізнання порушив справу про тяжкий злочин, він зобов`язаний передати її слідчому через прокурора після виконання невідкладних слідчих дій у межах строків, передбачених ч. 2 ст. 108 КПК України 1960 року.
Разом із тим, відповідно до положень частин 2, 3 ст. 190 КПК України 1960 року з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів.
Огляд місця події в невідкладних випадках може бути проведено до порушення кримінальної справи. У цих випадках за наявності для того підстав кримінальна справа порушується негайно після огляду місця події.
Відповідно до вимог ст. 84 КПК України 1960 року при провадженні слідчих дій під час досудового слідства і дізнання, в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду ведуться протоколи.
Згідно матеріалів кримінальної справи 20 липня 2011 року на території митного посту «Львів-аеропорт» Львівської області співробітники Управління Служби безпеки України у Львівській області при спробі незаконного переміщення через митний кордон України всупереч установленому порядку міжнародної передачі товарів військового призначення та подвійного використання виявили поштове відправлення вантаж-коробку, в якій містилися 182 одиниці електронних товарів.
Про підстави, зміст та результати проведеного огляду місця події, а також про обставини виявлення й затримання поштового відправлення оперативний працівник старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу контррозвідки Управління Служби безпеки України у Львівській області зазначив у протоколі огляду місця події від 20 липня 2011 року та додатках до нього /а.с. 3-17, т. 1/.
21 липня 2011 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області порушив кримінальну справу по факту порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, а також по факту замаху на контрабандне переміщення через митний кордон України товарів у великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 333, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 201 КК України /а.с. 1, т. 1/.
Тобто, тяжким злочином, ознаки якого було виявлено 20 липня 2011 року в ході огляду місця події, був замах на вчинення контрабанди товарів за вищевказаними кваліфікуючими ознаками (ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 201 цього Кодексу).
За результатами проведеного розслідування орган досудового слідства пред`явив обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 333, ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 201 КК України, та ОСОБА_20 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і з таким обвинуваченням 23 грудня 2011 року обвинувальний висновок надійшов до місцевого суду на розгляд.
26 березня 2012 року орган досудового слідства змінив обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , та виключив із нього обвинувачення за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 201 КК України, а кримінальну справу в цій частині закрив у зв`язку з декриміналізацією на підставі ст. 5 КК України та п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року.
За встановлених обставин старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу контррозвідки Управління Служби безпеки України у Львівській області в межах своєї компетенції з метою виявлення та попередження вчинення злочинів, а також з метою забезпечення збереження важливих доказів провів огляд місця події до порушення кримінальної справи про тяжкий злочин відповідно до вимог закону, чинного на момент виконання такої дії.
При апеляційному розгляді не підтверджено апеляційних доводів захисника про те, що досудове розслідування у справі проведено неналежним суб`єктом.
Апеляційні доводи захисника про те, що досудове слідство проведено із порушенням вимог ст. 116 КПК України 1960 року, є не спроможними, адже згідно даної норми закону досудове слідство провадиться у тому районі, де вчинено злочин. Коли місце вчинення злочину невідоме, а також з метою найбільш швидкого і повного розслідування його, слідство може провадитись за місцем виявлення злочину або за місцем перебування підозрюваного, обвинуваченого, або за місцем перебування більшості свідків.

З огляду на встановлені обставини даної кримінальної справи, а саме те, що фактичним місцем вчинення ОСОБА_6 злочину є зона митного контролю на МП «Львів-Аеропорт» Львівської митниці, де і було виявлено вказане міжнародне поштове відправлення, із вмістом предметів, що підлягають державному експертному контролю, що знаходиться на території Залізничного району м. Львова, а також те, що поряд із ОСОБА_6 , було оголошено обвинувачення ОСОБА_20 (старший інспектор МП «Львів-аеропорт» Львівської митниці) щодо вчинення останнім службового підроблення при оформленні поштового відправлення ОСОБА_6 , тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, порушень вимог ст. 116 КПК України 1960 року, колегією суддів не встановлено.

Всупереч апеляційним доводам захисника, колегією суддів не встановлено порушення права ОСОБА_6 на захист.
Так, місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до постанови про допуск захисника до участі в кримінальній справі, 07.09.2011р. до участі в кримінальній справі № 2125 в якості захисника підозрюваного ОСОБА_6 допущено адвоката ОСОБА_7 /т. 1 а.с.77/.
Як зазначено вище, враховані місцевим судом показання ОСОБА_6 , надані під час досудового розслідування 07.09.2011р. було надано у присутності захисника ОСОБА_7 .
Щодо оголошеного на підставі ст.301 КПК України /1960 р./ та наведеного у вироку судом першої інстанції протоколу допиту обвинуваченого ОСОБА_6 від 08.09.2011р. т.1 а.с.90-91/, то як вірно врахував місцевий суд, ОСОБА_6 під час цього допиту не давав показань, а лише підтвердив свої показання, які давав 07.09.2011р. у присутності захисника. Водночас відповідно до змісту заяви від 08.09.2011р. ОСОБА_6 висловив бажання здійснювати захист самостійно на даному етапі досудового слідства. /т.1 а.с.89./.
Зміст вказаної заяви ОСОБА_6 , на переконання апеляційного суду, не свідчить про абсолютну відмову ОСОБА_6 від захисника, а лише відображає бажання ОСОБА_6 здійснювати захист самостійно на даному етапі досудового слідства, що спростовує апеляційні доводи захисника про порушення слідчим вимог КПК України.
Враховуючи наведену заяву ОСОБА_6 від 08.09.2011р. про його бажання здійснювати захист своїх інтересів самостійно на даному етапі досудового слідства, колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що при пред`явленні ОСОБА_6 у цей день (08.09.2011р.), зокрема, постанови про притягнення як обвинуваченого, було порушено його право на захист. При цьому, колегія суддів враховує, що свої висновки, викладені у вироку, місцевий суд не обґрунтовував даними постанови про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого, оскільки така постанов не є доказом у розумінні ст. 65 КПК України.
Крім цього, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 не міг реалізувати свої права на досудовому слідстві, оскільки кримінальну справу щодо нього, всупереч вимогам ч. 3 ст. 98 КПК України 1960р., було порушено спочатку по факту.
У даному випадку, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що дана обставина обмежила реалізацію прав ОСОБА_6 . Так, за обставини виявлення вчиненого ОСОБА_6 злочину, рішення про порушення кримінальної справи по факту вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.333 та ч. 2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України, відразу після їх виявлення, було законним та обґрунтованим.
Колегією суддів не встановлено порушень ст. 37 КПК України 1960 року при проведенні судового розгляду даної кримінальної справи судом першої інстанції, а саме Залізничним районним судом м. Львова.

Так, як зазначалось вище, фактичним місцем вчинення ОСОБА_6 злочину є зона митного контролю на МП «Львів-Аеропорт» Львівської митниці, де і було виявлено вказане міжнародне поштове відправлення, із вмістом предметів, що підлягають державному експертному контролю, що знаходиться на території Залізничного району м. Львова.

При цьому колегія суддів враховує, що під час попереднього розгляду справи судом першої інстанції з`ясовувалось питання щодо підсудності даної кримінальної справи, і жодних клопотань підсудний чи захисник з цього приводу не подавали.

Також колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи захисника про те, що судовий розгляд здійснювався за участю прокурора, який підлягав відводу через необ`єктивність, упередженість та приховування фактів фальсифікації матеріалів кримінальної справи.
Так, постановою Залізничний районний суд м. Львова від 15.04.2013р. у судовому засіданні за участю учасників процесу у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_21 було відмовлено через відсутність належних та достовірних фактів, які могли б викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості прокурора ОСОБА_21 .
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що досудове слідство та судовий розгляд у даній справі проведено повно, висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, які судом встановлені повно, на підставі сукупності достатніх та допустимих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку та вірно покликався на них у своєму рішенні.

Істотних порушень норм КПК, які б вплинули на законність постановленого рішення апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляція захисника не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку, а тому таке до задоволення не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2015р. ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, санкція якого у редакції Закону № 668-IV від 03.04.2003, що діяв на час його вчинення, передбачала покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відтак, ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Керуючись, ст.ст. 362, 365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 листопада 2015р. відносно ОСОБА_6 без змін.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: