Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/435/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Верхоурського району Свердловської області, громадянина України, росіянина за національністю, одруженого, маючого на утриманні 3 (трьох) малолітніх дітей, зареєстроване місце проживання: - АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , офіційно не працевлаштованого, який хворіє на хронічний гепатит ст. ремісії, раніше судимого:
- 13.06.1990 року Снігурівським районним народним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 17-140, 42 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.08.1992 року Свердловським міським судом Луганської області за ч. 1 ст.183, ст. 43 КК України в ред. 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;
- 07.08.1996 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 215 3 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнився - 07.10.1997 року з Казанківської ВК-93 Миколаївської області на підставі постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.10.1997 року, із застосуванням ст. 4 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997 року та Указу Президента України «Про амністію» 1997 року;
- 02.12.1999 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнився 02.08.2003 року з ВК-88 Запорізької області по відбуттю терміну покарання;
- 25.02.2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, звільнився 26.10.2004 року з ВК-88 Запорізької області по відбуттю терміну покарання;
- 30.06.2005 року Снігурівським райсудом Миколаївської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням - з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 1 п. «Б» ЗУ «Про амністію» від покарання звільнений;
- 12.10.2005 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнився 04.02.2010 року з Тростянецької ВК 39 Вінницької область по відбуттю терміну покарання;
- 02.12.2011 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці;
- 29.10.2013 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнився 14.04.2014 року з Ольшанської ВК 53 Миколаївської області по відбуттю терміну покарання;
- 07.10.2016 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.
відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання.

Судове рішення мотивовано тим, що клопотання повинно бути подане начальником виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених, з обов`язковим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Суду не надано висновків лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_8 щодо наявності у нього захворювання, визначеного Переліком захворювань, а тому засуджений не підлягає звільненню від подальшого відбування покарання у зв`язку із наявністю хвороби, оскільки відсутні підстави для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду засуджений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити від покарання за хворобою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 84 КК України він має право звертатися до суду самостійно із клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою.
На думку апелянта суд першої інстанції однобічно розглянув справу, не врахувавши його пояснення.
Разом з тим, суд не врахував те, що начальник медичної частини колонії та інші працівники відмовляються надавати докази про стан його здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити його підзахисного від покарання за хворобою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що виходячи із змісту ч. 2 ст. 84 КК України
Засуджений не позбавлений права звертатися до суду самостійно із клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою.
Суд розглянув праву однобічно, не врахував пояснення про те, що ОСОБА_8 не оглядав спеціаліст в галузі медицини в галузі медицини та такий висновок в матеріалах справи відсутній.
Крім того, працівники колонії відмовляються надавати докази про стан здоров`я засудженого.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційній скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 28 вересня 1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Як вбачається з пояснень засудженого ОСОБА_8 , останнього не оглядав спеціаліст в галузі медицини в галузі медицини та такий висновок в матеріалах справи відсутній.
Таким чином колегія суддів погоджується з думкою судді суду першої інстанції стосовно того, що в матеріалах відсутній висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого та його захисника висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про можливість його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Що стосується доводів засудженого та його захисника про витребування медичних довідок про стан його здоров`я, колегія суддів вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою регламентується виключно Наказом МОЗ від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 1517/5/503 від 10.05.2017, (далі Порядок), а саме розділом IV цього Порядку.

Пунктом 1 розділу VI Порядку передбачено, що медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

Пунктом 2 розділу VI Порядку визначено, що медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Відповідно до п.5 розділу VI Порядку, з урахуванням результатів медичного огляду засудженого комісія негайно складає висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що з урахуванням результатів медичного огляду засудженого лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку.

Як передбачено пунктом 11 Порядку, на підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

З огляду на вищезазначене, фактично підставою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою є відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань.

Будь-якого ж відповідного висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого, який свідчив би про те, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_8 , погіршився, та який би слугував обґрунтованою підставою для вирішення питання для звільнення останнього від відбування покарання за хворобою, матеріали провадження не містять, не наданий такий висновок і апеляційному суду.

Крім того, відсутні будь-які дані, що засуджений звернувся до адміністрації виправної колонії з заявами про здійснення обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладу охорони здоров`я ДКВС або в закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності. Не звертався засуджений також з заявою про проведення його медичного огляду лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я ДКВС, або лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я державної або комунальної форм власності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що захворювання засудженого ОСОБА_8 не є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга засудженого та його захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року, якою ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4