Справа № 465/2024/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/811/21 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження № 0000020 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє Шевченківським районним судом м. Львова від 01.02.2021 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Франківського районного суду м.Львова від 05.07.2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначено покарання за :

- ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

- ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів та злочинів, за які ОСОБА_7 засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2021 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахується з 05 лютого 2020 року, тобто з часу його затримання. Зараховано у цей строк частково відбуте покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року.

Скасовано ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10.01.2020 у справі № 465/129/20, в частині накладення арешту на мобільний телефон «Мі А3», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 у корпусі сірого кольору.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Апелянт, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду першої інстанції незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочинів та призначити покарання за:

- ч.2 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

- ч.1 ст.357 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року і вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2021 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 7 років 7 місяців з конфіскацією майна.

У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що при призначені обвинуваченому остаточного покарання, на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції не врахував всіх наявних вироків, які набули законної сили, стосовно ОСОБА_7 .

При винесені даного вироку було враховано вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2021 року і не враховано вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2021 року, яким за ч.2 ст. 186 КК України, з врахуванням ч.1, ч.4 ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців з конфіскацією майна.

Відповідно судом першої інстанції було призначено покарання не за всіма вироками винесеними щодо ОСОБА_7 , що у відповідності до вимог ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно п.4 ч.1 ст. 409 КК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , в період часу з 21:00 год. 20.11.2019 по 09:30 год. 21.11.2019, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи по вулиці В. Великого, 49а, у місті Львові, скориставшись тим, що його дії не були помічені, викрав ковпаки від коліс автомобіля марки «Citroen C3», д.н.з. НОМЕР_3 , розміром R16, у кількості 4 штуки, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди у розмірі 800 грн.

Також, 22.12.2019 в період часу з 05:30 год. по 09:00 год., ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені, викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Mi A3» у корпусі сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , чим завдав потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальної шкоди в сумі 4499 грн.

Окрім цього, 22.12.2019 в період часу з 05:30 год. по 09:00 год., ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені, з корисливих мотивів викрав банківську картку АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_5 , яка є офіційним документом та належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку у подальшому використав на власний розсуд.

Цього ж дня - 22.12.2019, близько 09:16 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці Городоцька, 98 у місті Львові, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, через банкомат АТ КБ «Приватбанк» зняв з банківської картки № НОМЕР_5 , яка належить потерпілому ОСОБА_10 , суму грошових коштів в розмірі 13 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_7 , в період часу з 20:00 год. 22.01.2020 по 07:00 год. 23.01.2020, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи по вулиці Окружній, 33 у місті Львові, скориставшись тим, що його дії не були помічені, шляхом розбиття скла у вікні автомобіля марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_6 , викрав з заднього пасажирського сидіння сумку чорного кольору, у якій знаходилися шолом лижний марки «Crane» вартістю 400 грн., лижна маска марки «Salice 609 Sonar» вартістю 470 грн., лижна маска марки «Salice 992DA White» вартістю 500 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальної шкоди у розмірі 1370 грн.

Окрім цього, 23.01.2020 близько 20:00 год., ОСОБА_7 маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи по вулиці Вол. Великого, 1 у місті Львові, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені, викрав з переднього пасажирського сидіння автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_7 , сумку у якій знаходилось посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Volkswagen Caddy» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «LETV X600 16 GB», вартістю 3200 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріальної шкоди у розмірі 3200 грн.

Також, в період часу з 17:00 год. 02.02.2020 по 09:00 год. 03.02.2020, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені, викрав запасне колесо із оригінальним диском розміром R17, літньою резиною марки «Yokohama» розміром 225/65 R17 та кришкою із задньої частини автомобіля марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_8 , чим завдав потерпілому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матеріальної шкоди у розмірі 4400 грн.

Окрім цього, ОСОБА_7 , в період часу з 05:30 год. по 09:00 год. 22.12.2019, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені, викрав банківську картку АТ КБ «Приватбанк», номер: НОМЕР_5 , яка є офіційним документом та належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку у подальшому використав на власний розсуд, знявши із вказаної картки грошові кошти в сумі 13 000 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив врахувати покарання за всіма вироками винесеними щодо нього, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України, а перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з покликанням прокурора про те, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, вирок в частині призначення покарання відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та йому призначено за даними статтями покарання у відповідності до чинного законодавства, при цьому було враховано покарання за вироками Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 був раніше судимий вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2021 року, за ч.2 ст. 186 КК України, та з врахуванням ч.1,ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_7 було призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, який не був врахований при призначенні остаточного покарання у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що після призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, слід застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України і визначити покарання за сукупністю злочинів за даним вироком і за вироками Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року, Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2021 року.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону та підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання.

Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

У такому випадку, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 420 КПК України, має ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визначити остаточне покарання, що відповідає положенням ст.ст. 65, 70 КК України і буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який не має офіційного місця роботи чи навчання, не має офіційного джерела доходу, не перебуває на наркологічних чи психоневрологічних обліках, за місцем проживання характеризується нейтрально; обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів. Суд не враховує повторність, як обтяжуючу обставину, оскільки вона врахована як кваліфікуюча ознака.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 05 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироками Шевченківського районного суду м.Львова від 01.04.2021 року і Сихівського районного суду м. Львова від 09.03.2021 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 7 (сім) місяців з конфіскацією майна.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: