ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/169/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харковавід 13 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0003398 від 11.12.2021, за ознаками злочину, передбаченогоч.2 ст. 121КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року задоволено застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07.02.2022 року.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року, застосувавши до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що сторона обвинувачення не довела того, що жоден із більш м`яких заходів не зможе забезпечити інтереси досудового розслідування та суду та належну поведінку підозрюваної. Вказує, що судом належним чином не враховано, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має міцні соціальні зв`язки у вигляді матері та сестри, постійне місце проживання. Винною себе визнала, пояснила, що захищалася від нападу, сприяла досудовому розслідуванню. Вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується лише обвинуваченням у тяжкому злочині, який невірно до обставин подій кваліфікований за ч. 2 ст. 121 КК України, хоча мало місце перевищення меж необхідної оборони, ст. 124 КК України.

В судове засідання апеляційного суду прокурор, який, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003398 від 11.12.2021, за ознаками злочину, передбаченогоч.2 ст. 121КК України.
10.12.2021 року о 22:40 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 11.12.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
11.12.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- можливість підозрюваною переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя людини, що визнано найвищою соціальною цінністю в державі, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, остання може переховуватись від органів досудового розслідування, та, в подальшому, суду, з метою уникнення покарання. Крім того, вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрювана ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність уникнення покарання, не повідомила органам поліції про вчинений нею злочин, а повідомила колу близьких родичів про раптову природню смерть її батька ОСОБА_10 та до приїзду працівників швидкої допомоги, намагалась приховати факт скоєння нею тяжкого злочину, шляхом здійснення спроб знищити, сховати, перетворити сліди речові докази (знаряддя вчинення злочину), прибрати місце злочину, тим самим знищити сліди його скоєння, у зв`язку з чим наявний ризик її ухилення від слідства та суду, який повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідуваннями доказами. Аналізуючи вказаний ризик, слід звернути увагу на те, що підозрювана не заміжня, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в неї відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують останню від спроби втечі.

-також існує ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти життя особи, що посягає на визначену Конституцією України найвищу соціальну цінність, із нанесення тілесних ушкоджень, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на свідків, зокрема безпосередньо на ОСОБА_11 , яка є матір`ю підозрюваної, та проживає за однією адресою разом із підозрюваною, примусити останніх змінити показання на її користь, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності. Також, враховуючи, що підозрюваній вручені додатки із копіями матеріалів досудового розслідування, що свідчить про те, що їй відомо анкетні дані деяких свідків та їх фактичне місце .мешкання.

-Крім того, існує ризик перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого для проведення слідчих дій, що в подальшому може позбавити орган досудового можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників. Даний ризик підтверджується тим, що раніше ОСОБА_7 притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, та вказаний матеріал перебував у провадженні Московського районного суду м. Харкова тривалий час (з 07.12.2020 до 10.01.2021). Протягом вказаного часу ОСОБА_7 жодного разу не з`явилась за викликом у судові засідання, та не з`являлась впродовж до спливу терміну строку притягнення до адміністративної відповідальності, визначеного ст. 38 КпАП, що фактично позбавило суд досліджувати докази та прийняти рішення по справі;

-окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який підтверджується тим, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, веде антисоціальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями, не працює, не має законних джерел отримання заробітку, вчинила злочин із застосування предметом для нанесення тілесних ушкоджень, відносно близького родича - власного батька, у стані алкогольного сп`яніння. Слід зазначити, що разом із підозрюваною за однією адресою проживає її мати, яка, згідно наявної інформації у органу досудового розслідування, обмежена у пересуванні внаслідок хвороби (перенесла інсульт), у зв`язку із чим, не можна гарантувати, що в разі обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, остання не повернеться до звичного для неї способу життя, припинить зловживати спиртними напоями, та не вчинить жодних протиправних дій по відношенню до своєї матері, яка є особою похилого віку та не буде мати змоги чинити опір діям ОСОБА_7 , зважаючи на свій вік та фізичний стан. Факт тривалого ведення антисоціального життя ОСОБА_7 підтверджено показами свідків з числа сусідів родини ОСОБА_12 , які пояснили, що підозрювана ОСОБА_7 постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки із родичами.

Вважає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_7 інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваною ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, підвищену суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваній злочину, який є тяжким злочином, за яке передбачене законом покарання до 10 років позбавлення волі, слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин, є злочином, який спричинив загибель людини.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй дій, передбачених ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженні відомостями, які містяться у:

-протоколі огляду місця події та трупу проведеного в період часу з 22:20 год. 10.12.2021 по 01.45 год. 11.12.2021 в приміщенні кв. АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками насильницької смерті та речові докази, які мають значення для подальшого досудового розслідування;

-протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2021;

-протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 11.12.2021 в ході якого остання повідомила про обставини, які їй відомі з приводу вищевказаного злочину.

-протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 11.12.2021, в ході якого останній повідомив про обставини які йому відомі з приведу вищевказаного злочину.

-протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 11.12.2021, в ході якого остання повідомила про обставини які їй відомі з приводу вищевказаного злочину. .

-протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 11.12.2021, в ході якого останній повідомила про обставини які йому відомі з приводу вищевказаного злочину;

-акті № 10-12/3393-С від 11.12.2021, виданого відділенням № 2 відділу судово-медичної експертизи трупів КЗОЗ «ХОБСМЕ», відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_10 виявилось масивна крововтрата, ушкодження стегнової вени із використання гострого предмета з метою убивства чи нанесення ушкодження.

-інших речових доказах у сукупності.

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваною ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваної.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме, у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваної вбачається, що вона офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків та веде антисоціальний спосіб життя.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваній злочину, який було вчинено ОСОБА_7 , згідно підозри в стані алкогольного сп`яніння, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_7 , а саме вчинення умисного злочину, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу невірної кваліфікації злочину, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваної, її вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді