"16" грудня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 09.12.2021 на адресу Київської окружної прокуратури м. Харкова надійшла заява ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 , за фактом незаконного внесення останньою відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни власника нежитлових приміщень 1-го поверху розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,7 кв.м.
Таким чином, ОСОБА_5 стала власником вказаних вище нежитлових приміщень 19.10.2020 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228691419).
07.12.2021 потерпілій ОСОБА_5 стало відомо про те, що державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 25.11.2021 о 15:17 год. внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на належні їй нежитлові приміщення 1-го поверху №№17а-І, 17а-ІІ (1/2), 17а-1, 17а-2 в літ. «Б-8», загальною площею 99,7 кв.м розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 . Як вбачалось із витягу підставою внесення вказаних відомостей стало рішення Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/441-06.
У подальшому потерпіла почала шукати у Єдиному реєстрі судових рішень рішення Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/441-06, але такого не знайшла, знайшла лише ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06 яке начебто стосувалось належних їй нежитлових приміщень.
Ознайомившись із вказаним рішенням потерпілій стало відомо, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №29/442-06 є підставою для скасування реєстрації права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка відбулась на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2006.
На думку потерпілої згідно вказаної резолютивної частини ухвали від 05.02.2021 не вбачається жодних підстав, для реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_4 .
Копії судових рішень, договорів іпотек та витягів долучено потерпілою ОСОБА_4 у ході її допиту у якості потерпілої.
Крім цього встановлено, що згідно аналізу мотивувальної частини ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06 рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2006 по справі №29/442-06 визнано за ФОП « ОСОБА_4 » право власності на кв. АДРЕСА_2 , включаючи нежитлові приміщення ІV та IV-а. Зобов`язано КП «Харківське МБТІ» здійснити державну реєстрацію права власності за ФОП « ОСОБА_4 ».
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №29/442-06 апеляційну скаргу ОСОБА_10 задоволено і скасовано у повному обсязі рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2006. Тобто, скасовано право власності на вказані вище нежитлові приміщення за ФОП « ОСОБА_4 ».
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06 роз`яснено постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 у справі №29/442-06 наступним чином: «Постанова Східного господарського суду від 17.08.2020 є підставою, для скасування реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , включаючи приміщення №IV та №IV-a, - яка відбулась на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2006 по справі №29/442-06».
Тобто, вказаним судовим рішенням скасовано право власності ФОП « ОСОБА_4 » на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , включаючи приміщення №IV та №IV-a.
У подальшому державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 25.11.2021 о 15:17 год., нехтуючи резолютивною частиною Ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06, всупереч вимогам ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме відомості щодо права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .
Таким чином державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 , зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, незаконно перереєструвала вказаний об`єкт нерухомого майна на ОСОБА_4 (вартість якого згідно звіту про оцінку майна виданого ФОП ОСОБА_11 від 14.05.2021 становить 2 313 531 гривень), чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також слід зазначити, що ні постанова Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №29/442-06, ні ухвала Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06 у своїх резолютивних частинах не передбачала реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_4 .
З метою здійснення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у вказаному провадженні процесуальним керівником: 1) 14.12.2021 звернуто до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володіння державного реєстратора ОСОБА_6 , які стали підставою незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_4 нежитлових приміщень розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) направлено лист до Міністерства юстиції України з метою проведення службового розслідування стосовно державного реєстратора ОСОБА_6 та скасування незаконної реєстрації за ОСОБА_4 ; 3) викликано на допит державного реєстратора ОСОБА_6 .
Враховуючи той факт, що державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 всупереч Ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 у справі №29/442-06 та вимогам, передбаченим ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» зареєстровано права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , існує вірогідність того, що ОСОБА_4 з корисливих мотивів може продати вказаний об`єкт нерухомого майна.
Метою арешту нерухомого майна у вказаному випадку є збереження речових доказів - майна, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр щодо подальших можливих незаконних дій, спрямованих на протиправну реалізацію вказаного майна.
Постановою процесуального керівника від 14.12.2021 нежитлові приміщення 1-го поверху №№17а-І, 17а-ІІ (1/2), 17а-1, 17а-2 в літ. «Б-8», загальною площею 99,7 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнано у порядку ст. 100 КПК України речовим доказом у вказаному провадженні.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 02.12.2021 №288070065 нежитлові приміщення 1-го поверху №№17а-І, 17а-ІІ (1/2), 17а-1, 17а-2 в літ. «Б-8», загальною площею 99,7 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .
З метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, необхідності збереження майна виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора, в якій він просить провести розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Неприбуття в судове засідання прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 02.12.2021 №288070065 нежитлові приміщення 1-го поверху №№17а-І, 17а-ІІ (1/2), 17а-1, 17а-2 в літ. «Б-8», загальною площею 99,7 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_4 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних прокурором у клопотаннях обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане нерухоме майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набута кримінально протиправним шляхом.
Тому, вказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на нежитлове приміщення 1-го поверху №№17а-І, 17а-ІІ (1/2), 17а-1, 17а-2 в літ. «Б-8», загальною площею 99,7 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження нею до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1