Справа №574/775/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/670/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
Іменем України

22 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 574/775/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2021 щодо відмови в задоволенні його клопотання про виключення з вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а справи направити на новий судовий розгляд, оскільки ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, він не висловлював незгоду з вироком апеляційного суду, а лише вказував на незаконність застосування до нього ч. 4 ст. 187 КК. Суд першої інстанції своєю відмовою у задоволенні його клопотання порушив загальні засади кримінального провадження, а саме забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін, свободи в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

18.08.2020 до Буринського районного суду Сумської області надійшло клопотання ОСОБА_8 про виключення з вироку Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 формулювання обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2021 у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_8 було відмовлено. Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що виходячи з правової природи поданого клопотання, ОСОБА_8 фактично висловлює свою незгоду з вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 щодо його засудження, у тому числі і за ч. 4 ст. 187 КК, і доводи засудженого зводяться до переоцінки доказів у кримінальному провадженні, які раніше вже досліджувалися судами апеляційної і касаційної інстанцій.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд даного кримінального провадження без участі сторін цього провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107, ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно вимог ст. 370 КПК, рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, а згідно ст. 404 цього Кодексу суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_8 вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК, і йому призначене остаточне покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22.03.2005 вказаний вирок апеляційного суду був залишений без змін і набрав законної сили.

22.03.2005 вирок був звернутий до виконання і засудженому визначене місце відбування покарання в ДУ «Замкова виправна колонія (№ 58)» Хмельницької області.

Відповідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а згідно ч. 3 ст. 63 Основного Закону засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», п. 14 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 21 і ст. 533 КПК, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 537 КПК визначений перелік питань, які суд має право вирішувати під час виконання вироків.

Таким чином, вирок апеляційного суду відносно засудженого ОСОБА_8 , набрав законної сили, звернутий до виконання і виконується (остаточне судове рішення), а тому бути скасованим чи зміненим у будь-який спосіб, у тому числі і шляхом виключення з нього частини обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК, не може, що узгоджується з наведеними вище вимогами національного законодавства України, а також з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої однією з основних міжнародно визнаних засад судочинства є принцип остаточності судового рішення, яке набрало законної сили res judicata (вирішена справа), який у свою чергу передбачає, що жодна із сторін судової справи не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення («Res judicata pro veritate habetur!» - судове рішення визнається за істину). При цьому принцип остаточності судового рішення є складовою більш широкого принципу принципу правової визначеності, який, серед іншого, має в собі такі категорії, як однозначність, чіткість та зрозумілість законодавчих норм (рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України»), що імплементовано в українське законодавство та активно застосовується національними судами.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу. При цьому розгляд порушеного засудженим питання в порядку ст. 537, 539 КПК не передбачений.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2021 щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4