Справа № 496/1746/21
Провадження № 1-кп/496/139/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м.Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курячі Лози Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, працюючого водієм ТОВ «СПМК-17», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 11.02.2021 року о 15.50 години керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «MERCEDES - BENZ ACTROS 4141», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у денний час доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтному зволоженому дорожньому покриттю проїзної частини автодороги М 28 «Об`їзд міста Одеси» яка проходить через с. Латівка Біляївського району Одеської області, з боку с. Усатове Біляївського району Одеської області у напрямку м. Одеса. На зазначеній ділянці проїзної частини організований двосторонній рух, одна смуга руху у напрямку м. Одеса, дві смуги руху у напрямку с. Усатове, напрямки руху поділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3 ПДР. Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 рухався по смузі свого напрямку руху, зі швидкістю приблизно 44.6 км/год., при цьому ОСОБА_4 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, в установлених межах безпечної швидкості, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, чим порушив вимоги п.п. 1.5., п/п «б» п. 2.3. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 0.10.2001), далі «Правила», що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
Здійснюючи подальший рух, на наближаючись до розташованої праворуч за ходом руху АЗС «БРСМ» (с. Латівка, вул. Дорожня, 8) діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, відволікся від керування, внаслідок цього отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у появі попереду на проїзній частині небезпеки у русі, у вигляді пішохода похилого віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину, рухаючись з прискоренням, з лівого боку праворуч за ходом руху автомобіля, та знаходилася у полі зору водія тривалий час, через недбалість, позбавив себе можливості уникнути аварійної ситуації, хоча завчасно міг виявити пішохода на дорозі і, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, проігнорував вимоги п.п. 1.7., 12.1., 12.3. вказаних Правил, якими передбачено:

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;
п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, допустив наїзд передньою лівою частиною керованого вантажного автомобіля «MERCEDES BENZ ACTROS 4141» на пішохода ОСОБА_5 , з наступним відкиданням та падінням потерпілої на дорожнє покриття. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: садна та синців обличчя, крововиливів м`яких тканин голови з внутрішньої поверхні правої лобно-тім`яної та лівої тьмяно-потиличної області, лінійного перелому потиличної кістки, правостороннього субдурального, субарахноїдального та контузійних крововиливів головного мозку; закритої тупої травми грудної клітини та живота: поперечного перелому 6-го правого ребра по середньо- ключичній лінії, забою легень, розривів-розміжчення печінки; перелому кісток таза: переднього краю вертлюжної завпадини справа, лонної кістки справа, бокових мас куприка зліва; синці верхніх та нижніх кінцівок: синець та «комірцеподібне» відшарування м`який тканин в області правого кульшо-стегнового суглобу, в 70 см від підошвенної поверхні стопи. Смерть ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з травмою, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11.02.2021 року у вигляді черепно-мозкової травми, травми грудної клітини та живота, та настала від шоку 11.02.2021 року о 23.40 години у КНП «ООКЛ» OOP. Як встановлено слідством, дії водія автомобіля «MERCEDES - BENZ ACTROS 4141» регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими, у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій автомобіля «MERCEDES - BENZ ACTROS 4141» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода гальмуванням. Дії водія автомобіля «MERCEDES - BENZ ACTROS 4141», які не відповідали вимогам пункту 12.3 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП. ОСОБА_4 у сукупності допустив порушення вимог 1.5., 1.7., 2.3. б); 12.1., 12.3. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001). Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило смерть потерпілого.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв злочин через необережність. Крім того, прокурор просив призначити обвинуваченому додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, враховуючи тяжкі наслідки, спричинені злочином.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати та не позбавляти його права керування автомобілем.

Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, але на адресу суду надіслала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, претензій до обвинуваченого не має, міру покарання просить обрати на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковані правильно.

Аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена в ході судового розгляду.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування збитків потерпілій, вчинення кримінального правопорушення вперше, позитивну характеристику з місця роботи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, враховує заяву потерпілої, яка вказала про відсутність претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, також враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, те, що злочин, який йому інкриміновано є необережним, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України» суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вирішуючи питання, щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, суд виходить із того, що наслідком вчинення обвинуваченим злочину є загибель людини, яка відбулася із-за необережності обвинуваченого та недотримання ним правил Дорожнього Руху, а тому вважає за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення експертиз, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368 -371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнити, встановивши іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 6177,96 гривень.

Скасувати арешт з автомобіля «MERCEDES BENZ ACTROS 4141» р/н НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року.

Речовий доказ автомобіль «MERCEDES BENZ ACTROS 4141» р/н НОМЕР_1 - залишити в користуванні власника.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1