Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/747/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
переглянула у письмовому провадженні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2021 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 10 грудня 2021 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України /ЄУН 387/612/21/.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме малолітньої дитини, зокрема: 30 березня 2021 року, у період часу з 07годину 00 хвилин по 19 годину 25 хвилин, перебуваючи за місцем проживання разом з рідним братом малолітнім ОСОБА_7 , під час прибирання, в ході сварки внаслідок відмови останнього надавати допомогу у прибиранні, ОСОБА_5 , умисно, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на позбавлення життя малолітнього ОСОБА_7 , предметом, схожим на дерев`яну палицю, нанесла ОСОБА_7 не менше десяти ударів по тілу, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді множинних поверхневих травм живота, спини, тазу, кінцівок, геморагічного шоку.
У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої.

Із судовим рішенням судді не погоджується адвокат обвинуваченої, і оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи..

Судом не достатньо враховано, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 30 березня 2021 року, і наявність лише обґрунтованої підозри не може бути підставою тримання її під вартою.

Крім того, ОСОБА_5 не судима, має постійне місце проживання, добре характеризована.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України /ЄУН 387/612/21/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вимог закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.
ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 30 березня 2021 року; у справі наразі розпочато і триває судове слідство. Строк перебування ОСОБА_5 під вартою не є довготривалим і таким, що є поза межами розумного.
При цьому слід враховувати, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжких, умисне. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Внаслідок кримінального правопорушення, яке посягає на найвищі цінності життя людини, настали непоправні, невідворотні й тяжкі наслідки.

Крім того, враховується, що ОСОБА_5 безробітна, не навчається, не заміжня, без утриманців, лиш має місце реєстрації та проживання, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

Також, як встановлено, свідки у кримінальному провадженні є родичами та знайомими обвинуваченої.

Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , інші наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи сторони захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2021 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 10 грудня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4