20.08.21 Справа № 469/789/21
1-кс/469/119/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2021 року смт.Березанка

Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
Т. в. о. начальника СД
Відділення поліції №8
МРУП ГУНП в Миколаївській області - ОСОБА_3
власника майна - ОСОБА_4
розглянувши клопотання Т.в.о. начальника СД Відділення поліції №8 МРУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з в.о. начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000153 від 18.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,
встановив:

Т. в. о. начальника СД Відділення поліції №8 МРУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_3 , 18 серпня 2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з в. о. начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000153 від 18.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, у якому просив на період проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000153 від 18.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, з метою забезпечення збереження речових доказів, накласти арешт на: комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 218», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , яким на момент огляду користувався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 , з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та заборонити користування та розпорядження вказаним майном до моменту повного проведення експертних досліджень та отримання відповідних висновків експертів та інших досліджень щодо заподіяння та встановлення завданої шкоди, із визначенням місця зберігання територію відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Центральна, 43.

В обґрунтування заявленого клопотання Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області зазначив, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 8 Миколаївського РУП Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 18.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17.08.2021 року до ЧЧ відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від заступника начальника відділу захисту інтересів держави, про те, що ним на земельній ділянці, розташованій приблизно в 2-х кілометрах від с.Щасливе, Миколаївського (Березанського) району, Миколаївської області виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки невідомими особами на чолі з ОСОБА_7 , які здійснюють збір врожаю.

18.08.2021 року за даним фактом сектором дізнання відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Об`єктивно виходячи з матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 самовільно зайняв земельну ділянку площею 30,9672 га., належну Березанській селищній раді, при цьому засіяв зерновими культурами та здійснює збір даного врожаю без будь-який дозволів, чим було заподіяно значну шкоду Березанській селищній раді.

17.08.2021 року проведено огляд земельної ділянки, в ході якого встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка являється власністю Березанської селищної ради. На момент огляду на вказаній земельній ділянці проводиться збір урожаю просо за допомогою комбайну зернозбирального марки «CLAAS DOMINATOR 218», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , яким на момент огляду користувався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 .

Вказаний комбайн вилучено та опечатано на місці виявлення.

Таким чином відділення поліції № 8 Миколаївського РУП Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області проведено огляд місця події, в ході якого виявлено проведення робіт щодо збору урожаю зернової культури просо та вилучено: комбайн зернозбиральний марки «CLAAS DOMINATOR 218», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , яким на момент огляду користувався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_3 .

Таким чином встановлено, що вищезазначений комбайн має та містить на собі ознаки проведення робіт щодо збору урожаю із земельної ділянки, серед яких є наявність зерна проса в зерновому відсіку комбайну і на його вузлах та агрегатах.

Вищевказаний комбайн є предметом вчинення кримінального правопорушення та необхідний для проведення експертного дослідження, проведення подальших слідчих дій, встановлення класу зерна проса та нарахування заподіяних збитків.

17.08.2021 вищевказаний комбайн визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000153 від 18.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, при цьому транспортний засіб тимчасово зберігається на вищевказаній земельній ділянці, з подальшим, після постановлення ухвали суду, переміщенням до відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: Миколаївська область, Миколаївський (Березанський) район, смт. Березанка, вул. Центральна, 43.

Зазначений в клопотанні вищевказаний комбайн має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, оскільки в розумінні ст. 84 КПК України комбайн є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Крім того, ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В ході огляду місця події встановлено, що вищевказана вилучена техніка перебувала на місці вчиненні кримінального правопорушення та здійснювала збирання врожаю пшениці, тобто використовувалася як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

З поданих матеріалів вбачається, що вилучене майно явно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час наявного кримінального провадження. Враховуючи це, наявні підстави для накладення арешту.

Посилаючись на наведене, а також те, що вищевказаний комбайн має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, так як він використовувався як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберігає на собі його сліди, оскільки самовільне зайняття земельної ділянки здійснюється безпосередньо із застосуванням вищевказаної техніки, зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення по кримінальному провадженню судових експертиз та досліджень, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації комбайну до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, він може зазнати конструктивних змін внаслідок змін та заміни внутрішніх деталей, а також знищення самої техніки, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування, та також виникла необхідність заборонити будь-якій юридичній або фізичній особі, на вищевказане майно яких необхідно накласти арешт, у володінні яких перебуває вищевказане майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області просив задовольнити заявлене клопотання.

У судовому засіданні Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , заявлене клопотання підтримав посилаючись на обставини, викладені у клопотанні. Просив його задовольнити. Пояснив також, що розмір шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, ще не встановлено.

Власник майна ОСОБА_4 факт вчинення ним незаконних дій щодо земельної ділянки заперечив. Пояснив суду, що комбайн, на який просить накласти арешт Т. в. о. начальника СД ВП №8 належить йому на праві приватної власності, і він здійснював на ньому роботи по збиранню врожаю проса на підставі договору на виконання робіт, укладеного ним з гр. ОСОБА_7 , який надав на огляд слідчого судді. Про те, що його техніка використовується при вчиненні кримінального правопорушення йому нічого не відомо. Вважає, що діяв правомірно. Зазначив також, що належний йому комбайн він не збирається знищувати та вносити у нього конструктивні зміни. У зв`язку з цим, просив повернути вилучений комбайн у його володіння.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними у ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.1 ч.3 ст.132 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 заявник просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000153 від 18.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, яке згідно ч.2 ст.12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії кримінальних проступків, і становить мінімальний рівень суспільної небезпеки.

Крім того, згідно диспозиції ч.1 ст.197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, визнається кримінальним правопорушенням за умови завдання значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Разом з тим, розміру шкоди, заподіяної самовільним заняттям земельної ділянки, для визначення чи є така шкода значною, а тим більше доказів на її підтвердження, матеріали клопотання не містять, хоча наявність значної шкоди є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України.

Крім того, згідно диспозиції ч.1 ст.197-1 КК України, предметом зазначеного кримінального правопорушення є конкретна земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання та Витягу з ЄРДР від 18.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000153 вказане кримінальне провадження зареєстроване за фактом самозахвату землі невідомими особами, які проводять роботи зі збору врожаю (а.п.6).

Також, у своєму клопотанні Т. в. о. начальника СД ВП №8 зазначає, що вищевказаний комбайн є предметом вчинення кримінального правопорушення та необхідний для проведення експертного дослідження, проведення подальших слідчих дій, встановлення класу зерна проса.

Разом з тим, врожай проса, не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а дії з незаконного збору врожаю, самі по собі, не входять до об`єктивної сторони складу зазначеного кримінального правопорушення. За певних обставин такі дії можуть кваліфікуватися за іншими статтями Розділу VI Кримінальні правопорушення проти власності Кримінального кодексу України.

Підозра у даному кримінальному провадженні не пред`явлена.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області не доведено, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Крім того, вирішуючи питання по суті клопотання слідчий суддя приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна (п.1 ч.2 ст.173 КПК України);
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п.2 ч.2 ст.173 КПК України);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України);
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п.6 ч.2 ст.173 КПК України);
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Як вбачається зі змісту клопотання Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області обґрунтовуючи необхідність його задоволення заявник посилається на те, що зазначений у клопотанні комбайн має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, так як він використовувався як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберігає на собі його сліди, оскільки самовільне зайняття земельної ділянки здійснюється безпосередньо із застосуванням вищевказаної техніки, зважаючи на те, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні неможливо, з метою збереження речових доказів, проведення по кримінальному провадженню судових експертиз та досліджень, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації комбайну до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні, він може зазнати конструктивних змін внаслідок змін та заміни внутрішніх деталей, а також знищення самої техніки, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування, та також виникла необхідність заборонити будь-якій юридичній або фізичній особі, на вищевказане майно яких необхідно накласти арешт, у володінні яких перебуває вищевказане майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Разом з тим, наводячи такі доводи у клопотанні, заявник не наводить необхідних даних, необхідних для з`ясування обґрунтованості клопотання, а саме:

- які саме сліди кримінального правопорушення зберіг предмет, на який просить накласти арешт заявник;

- які саме слідчі дії з застосуванням вказаного майна мають бути здійснені у ході досудового розслідування;

- які саме, конкретно, судові експертизи у кримінальному провадженні мають бути проведені щодо майна, про яке йдеться у клопотанні, і які обставини мають бути встановлені внаслідок їх проведення, і їх значення для кримінального провадження (з посиланням на відповідні постанови);

- які саме обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, і які неможливо довести іншим способом, без накладення арешту на майно.

Крім того, оцінюючи зазначені доводи щодо необхідності арешту майна, оскільки в інший спосіб, довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, неможливо, як зазначається у клопотанні, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, за змістом ч.2 ст.100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Вказана норма закону узгоджується з положеннями ст.232 КПК України, якою передбачено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів (ч.1 ст.232 КПК України).

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження (ч.7 ст.232 КПК України).

Таким чином, процесуальний закон містить конкретні приписи, щодо способу і порядку встановлення і фіксації обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, не може замінити необхідність дотримуватися вимог процесуального закону при встановленні обставин кримінального правопорушення, у спосіб, передбачений ч.2 ст.100, ст.232 КПК України.

Також, вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При розгляді матеріалів клопотання слідчий суддя встановив та дійшов висновку, що у клопотанні клопотання Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області :

- відсутні дані щодо факту заподіяння значної шкоди її законному володільцю або власнику, наявність якої є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України;

- не наведено достатніх та переконливих доказів про те, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України;

- не обґрунтовано і не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п.2 ч.2 ст.173 КПК України).

Таким чином, відповідно до викладеного, у клопотанні не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1ст. 170 КПК України, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні Т. в. о. начальника СД ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

За положеннями ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За змістом п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Таким чином, оцінюючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя дійшов висновку, щодо відсутності підстав для накладення арешту майна у зазначеному кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, який становить мінімальний рівень суспільної небезпеки, у якому не пред`явлена підозра, за недоведеності необхідності такого арешту та наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, а також за недоведеності виправданої наявності потреби досудового розслідування у втручанні у майнові права власників майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що у задоволенні заявленого клопотання слід відмовити у повному обсязі.

При прийнятті такого рішення слідчий суддя також враховує, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, належить особі, яка не є підозрюваним чи обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання Т.в.о. начальника СД Відділення поліції №8 МРУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з в.о.начальника Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000153 від 18.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, відмовити.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст складено 20 серпня 2021 року.

Слідчий суддя: