Провадження №1-кс/522/9569/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії і бездіяльність прокурорів у кримінальному провадженні, -
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на дії і бездіяльність прокурорів у кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 р.
У вимогах скарги ОСОБА_3 просить визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб Приморської окружної прокуратури м. Одеси по тривалому (більш півроку) невиконанню ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від 18.03.2021 р. по справі №522/4033/21 (провадження №1-кс/522/2475/21); визнати недостовірною (такою що не відповідає дійсності) інформацію, яка зазначена у листі Приморської окружної прокуратури м. Одеси на ім`я судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 без №, без дати за підписом прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 що гр. США ОСОБА_3 не є потерпілим у кримінальному провадженні №00002168 (об`єднаному кримінальному провадженні №0005058); визнати ОСОБА_3 потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні №0005058 з зобов`язанням уповноважених осіб Приморської окружної прокуратури м. Одеси надати ОСОБА_3 пам`ятку потерпілого та витяг, до якого внесені відомості про те що ОСОБА_3 є потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні №0005058.
В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що 17.08.21 р. ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в який просив надати копію судового рішення по справі №522/2869/21 та заперечення або інші процесуальні документи, які надані Приморською окружною прокуратурою м. Одеси по справі 522/2869/21. 08.09.21 р. ОСОБА_3 отримав копію листа Приморської окружної прокуратури м. Одеси на ім`я судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 без №, без дати за підписом прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , в якому зазначено, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого в кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 р. та є заявником в рамках провадження. Оскільки нормами кримінального процесуального права передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, враховуючи, що ні слідчим, ні прокурором в рамках кримінального провадження №00002168 та об`єднанного кримінального провадження №0005058 не приймалося процесуальне рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, фактично, останній має статус потерпілого, проте не отримав документів щодо цього статусу.
У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.
Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів скарги, 17.04.2018 р. на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_7 умисно ухиляється від виконання судового рішення до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 382 КК України та зареєстроване кримінальне провадження №0002168 від 17.04.2018 р.
Постановою Одеської місцевої прокуратури №3 матеріали досудових розслідувань №0005058 та №0002168 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно №0005058. Підслідність зазначеного провадження визначено за СВ ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області.
В листі Приморської окружної прокуратури м. Одеси на ім`я судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 без №, без дати за підписом прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 зазначено, що ОСОБА_3 не має статусу потерпілого в кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 р.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 N 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ч. 5ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про вчинення кримінального проступку та двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Частиною першою ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної вчастині першійцієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності дост. 307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, "…КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки".
Так, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 є заявником у кримінальномсу провадженні №0002168 від 17.04.2018 р. та відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України набув статус потерпілого, наділений відповідними процесуальними правами й обов`язками. При цьому, постанови про відмову у визнанні потерпілим, як встановлено під час розгляду скарги, в межах даного кримінального провадження не винесено.
Відтак, слідчий суддя, враховуючи положення статті 55 КПК України, приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 набув статусу потерпілого в кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 р., і на підставі вимог ч. 2 ст. 55 КПК України йому повинно бути вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
За таких обставин, проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя знаходить підстави для задоволення вимоги скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання уповноважений осіб Приморської окружної прокуратури м. Одеси виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
З огляду на зазначене слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 на дії і бездіяльність прокурорів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 107, 303-309, 376, 380 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на дії і бездіяльність прокурорів у кримінальному провадженні - задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Приморської окружної прокуратури м. Одеси, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнати ОСОБА_3 потерпілим.
Зобов`язати уповноважених осіб Приморської окружної прокуратури м. Одеси у кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 року виконати вимоги частини 2 статті 55 КПК України щодо вручення ОСОБА_3 , як потерпілому у кримінальному провадженні №0005058 від 20.08.2017 року, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1