Провадження № 1-кп/522/146/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002980 від 25 вересня 2020року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Ананьївського району, с. Гандрабури, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2020 близько о 22:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 21, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону.
У цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, при цьому останній обрав застосування насильства як засіб вчинення кримінального правопорушення та в якості предмета свого злочинного посягання він визначив мобільний телефон марки «Iphone 6S», який мала при собі ОСОБА_10 та інше цінне майно яке б могло, знаходитись при потерпілій.
Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 рухався за потерпілою ОСОБА_10 , та в найбільш зручний момент для нападу з метою заволодіння чужим майном, наблизився до ОСОБА_10 , та за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя злочину, а саме фрагменту арматурного прута, який утримував в лівій руці, наніс удар в область голови ОСОБА_10 , від якого остання впала на землю. Користуючись фізичною перевагою, ОСОБА_3 почав виривати із рук потерпілої належний їй мобільний телефон, однак остання чинила опір та намагалась втримати своє майно, після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_10 , яка перебувала на землі, ще два удари, в область голови, фрагментом арматурного прута, який утримував лівою рукою, в результаті чого потерпіла ОСОБА_10 втратила свідомість. Після чого, користуючись безпорадним становищем потерпілої. ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Iphone 6S» в корпусі сірого кольору, вартістю 2700 грн., в силіконовому чохлі, на якому зображені квіти рожевого та фіолетового кольору, з сім-картою всередині оператора мобільного зв`язку «Водафон-Україна» НОМЕР_1 , що не мають матеріальної цінності для потерпілої.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , обшукав сумку ОСОБА_10 , звідки відкрито викрав грошові кошти в розмірі 3000 грн. та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3» в корпусі сірого кольору, вартістю 1350 грн.
Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився чужим майном на власний розсуд.
Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальний збиток на загальну суму 7050 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 187 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладеного в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст. 187 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину повністю доведена.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 187 ч. 1 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, добровільне відшкодування збитків в повному обсязі, є інвалідом 3 групи, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, вагітна дружина. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, суд також враховує відсутність збитків, а саме, те, що скоєним злочином не заподіяно потерпілим шкоди, про що говорить відсутність позовних заяв, і ту обставину, що певний строк умовний, що безумовно буде стимулювати обвинуваченого виправитись, ставши на шлях виправлення, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75; 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати по справі заявлені не були.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

13.01.2022