Провадження № 1-в/638/637/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» в приміщенні зали судових засідань суду клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить замінити йому невідбуту частину покарання біль м`яким або звільнити умовно-дострокові від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений уточнив свої вимоги та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою на протязі відбування покарання не довів свого виправлення.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 17.12.2018 року вироком Жовтневого районного суду м.Харкова за ч.2 ст.296, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з 07.09.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019 року вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.12.2018 року залишено без змін.

Станом на 07.12.2021 року засуджений перебуває в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» та відбув більше двох третин строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Так, згідно характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 15.07.2021 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.09.2018 року. Під час тримання в ДУ «СІЗО м.Харків» вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією у станови не заохочувався, до праці не залучався. З 30.01.2020 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень немає, адміністрацією установи заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, намагається виконувати доручену роботу у повному обсязі. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи. До складу ради колективу засуджених не входить, на профілактичному обліку не перебуває. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25), до засудженого було застосовано два заохочення від 24.07.2020 року та від 08.02.2021 року у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнень немає.

Відповідно до довідки, наданої ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи лише у січні 2021 року. Інших даних щодо праці засудженого матеріали справи не містять.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за весь час перебування в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений ОСОБА_4 характеризувався посередньо.
Не зважаючи на те, що засуджений має два заохочення, зазначене не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховання.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. В судовому засіданні не встановлені обставини, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.12.2018 року та вважає клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з випробуванням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 07.12.2021 року о 15:10 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1