У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000117 від 09.04.2021р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2021 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золоте, Луганської області, українця,громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2022 року включно, з визначенням розміру застави 1 000 000 грн.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відносно підозрюваного застосувати запобіжний захід та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного, передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, із застосуванням електронних засобів контролю.
______________________________________________________________
Провадження: №11-сс/812/1116 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до21 січня 2022 року включно. Визначено розмір застави у 1 000 000 (один мільйон) гривень.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник вказує, що слідчим суддею не надана оцінка ризикам.
Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має дохід у вигляді тимчасових заробітків; раніше до кримінальної відповідальності не притягався та на обліках не перебував, має неповнолітню дитину та дружину.
Окрім того наголошує, що визначаючи розмір застави слідчий суддя не врахував майновий стан підозрюваного.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Слідчого відділення ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000117 від 09.04.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, діючи відповідно до спільно розробленого з невстановленими особами злочинного плану, однак не пізніше 25.11.2021р. придбав, у невстановлений спосіб, невстановлену кількість наркотичного засобу, який став зберігати з метою подальшого збуту в належному йому автомобілі «KIA RIO, державний номер НОМЕР_1 . 25.11.2021 року в ході санкціонованого судом обшуку у вищезазначеному автомобілі виявлено та вилучено наркотичний засіб у невизначеній на теперішній час кількості, який ОСОБА_6 зберігав в автомобілі з метою його подальшого збуту шляхом залишення у спеціально визначених місцях (так звані «закладки») на території м. Одеси.
25.11.2021 роу ОСОБА_6 в порядку ст..208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Цього ж дня слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя зазначив, що враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке посягає та підриває встановлений законодавством України порядок обігу наркотичних засобів, також вчиняється з корисливих мотивів застава в розмір 1 000 000 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 , обов`язків передбачених КПК.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме: протокол обшуку автомобіля «KIA RIO», НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 від 25.11.2021р., в ході якого було вилучено 150 згортків, що містять наркотичну речовину; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності, є достатніми для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив причетність підозрюваного до вчинення вищевказаного злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

Оскільки матеріали провадження свідчать про те, що раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, не має законних джерел прибутку, окрім доходу від незаконної діяльності в сфері наркотичних засобів, має сталі зв`язки з особами, що займаються незаконним збутом наркотичних засобів. Матеріали провадження свідчать про те, що така діяльність була припинена лише завдяки діям правоохоронним органом. Вищенаведене свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обізнаний про місце проживання інших ймовірних підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що вказує на те, що підозрюваний матиме можливість впливати на останніх шляхом погроз та застосування насильства з метою схилення їх до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, а також здійснювати вплив на свідків чим буде перешкоджати встановленню істини у справі.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час триває досудове розслідування, проводяться необхідні слідчі дії, направлені в тому числі на відшукування слідів та можливих знарядь вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення. Зокрема, слідством встановлені електронні гаманці платіжної системи «EasyPay». Отже, перебуваючи на волі підозрюваний матиме змогу приховувати від слідства кошти, отримані від незаконного обігу наркотичних засобів, шляхом їх переведення на рахунки інших осіб або готівкову форму.

З огляду на наведене, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п. п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, доводи захисника щодо недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , особу підозрюваного, враховуючи обсяги вилучених під час обшуку наркотичних засобів, які можуть вказувати на великі розміри збуту наркотичних засобів та отримання великих прибутків від вказаної незаконної діяльності, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Посилання апелянта на те що, підозрюваний має сім`ю, постійне місце проживання та позитивно характеризується, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Суд першої інстанції достатньо мотивував та вірно визначив розмір застави з урахуванням вимог ч.5 ст. 182 КПК України. Визначений розмір застави є достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законодавством.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Апеляційний суд вважає, що відповідно до ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя належним чином умотивував розмір застави ( 1 000 000 грн.), який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, не є слушними доводи захисника про те, що розмір застави є не обгрнутованим.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення. Отже, ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2021 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: