Справа №577/160/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/846/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
Іменем України

24 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/160/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2021, якою ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить змінити ухвалу та застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із засобом електронного контролю, оскільки сторона обвинувачення безпідставно вказала, що обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків і зовсім не має джерел законного прибутку, так як ОСОБА_9 , хоча і не мав офіційної роботи, проте працював неофіційно у приватних осіб, має гарну і люблячу родину, на утриманні дружину і малолітнього сина, ряд хронічних захворювань.

ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317 КК, а саме у тому, що упродовж 2020 року ОСОБА_9 , діючи з метою власного незаконного збагачення вирішив здійснювати на території м. Конотоп Сумської області систематичний збут наркотичного засобу «метадон». ОСОБА_9 спланував, що з метою маскування діяльності та унеможливлення викриття, наркотичний засіб буде отримувати у центрах видачі замісної терапії у м. Києві. Для цього ОСОБА_9 спланував та фінансував періодичне направлення групи наркозалежних осіб у відповідні центри для отримання таблеток «метадону», які у подальшому отримував від них та мав намір систематично збувати вже на території м. Конотоп Сумської області окремими так званими «дозами», для чого також мав організувати діяльність довірених збувачів, а отримані протиправним шляхом кошти розподіляти між усіма учасниками та використовувати на придбання нових партій заборонених до вільного обігу речовин. Усвідомлюючи неспроможність власними силами забезпечити повноцінну реалізацію задуманого ним протиправного плану з обігу наркотичних речовин і розраховуючи на тривалий період існування шляхом створення стабільної і розгалуженої мережі з їх продажу, як засобу постійного протиправного збагачення ОСОБА_9 , вирішив залучити до вказаної діяльності ряд інших довірених йому осіб, які б мали зв`язки серед наркозалежних громадян та за своїми морально-вольовими цінностями були б здатні вчиняти тяжкі і особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, а також беззаперечно виконувати вказівки лідера групи. У подальшому на початку червня 2020 року, ОСОБА_9 з метою створення угруповання шляхом залучення до її складу інших учасників підшукав раніше відомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких обрав з урахуванням їх індивідуально-вольових характеристик, здатності діяти у групі з визнанням авторитету організатора злочинного угруповання та безумовного підпорядкування йому, і, які згідно розробленого організатором та доведеного до учасників організованої групи плану, беззаперечно виконували надані лідером групи доручення, при цьому кожен виконував відведені їм ролі по придбанню, зберіганню з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичного засобу «метадон», з метою отримання незаконного прибутку. Так, протягом 2020 року організована група у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинила ряд кримінальних правопорушень у сфері наркотичних засобів.

Зважаючи, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в суді першої інстанції не завершений, то прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою у зв`язку з тим, що ризик, який існував під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, передбачені у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, існує на теперішній час та не зменшився.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченому ОСОБА_9 та його захиснику ОСОБА_10 у зміні запобіжного заходу на домашній арешт та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.06.2021 без визначення розміру застави. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 331 КПК, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а згідно ч. 4 ст. 199 (глава 18) КПК суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, зокрема те, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого, а заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали, а також неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

ОСОБА_9 є особою, яка має у кримінальному провадженні процесуальний статус обвинуваченого, і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку дослідженим судом першої інстанції доказам у справі як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих діянь та може з`ясовувати і встановлювати тільки наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження, а також передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

У свою чергу доцільність продовження застосування запобіжного заходу повинна відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177-178 КПК, у їх співвідношенні з конкретними фактами, встановленими сторонами судового провадження.

Так, згідно ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого тощо у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому відповідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважаючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де констатовано, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_9 працював неофіційно у приватних осіб, одружений, має на утриманні дитину та хронічні захворювання, жодним чином не свідчать про існування достатньо міцних соціальних зв`язків, щоб забезпечити запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та не є тими безумовними обставинами, що унеможливлюють тримання його під вартою, і враховуються колегією суддів у сукупності з іншими наведеними вище обставинами кримінального провадження. Крім того, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 до тримання під вартою утримував свою родину ОСОБА_13 .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, як альтернатива запобіжному заходу у виді тримання під вартою 15.10.2020 ухвалою Зарічного районного суду м. Суми обвинуваченому був визначений розмір застави з урахуванням вимог ч. 4 ст. 182 КПК у розмірі 43940 грн, з визначенням переліку певних обов`язків. Проте через порушення ОСОБА_9 обов`язку у виді заборони спілкування з іншими обвинуваченими у справі, було звернено внесену останнім заставу у дохід держави та застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тому заслуговують на увагу і ті обставини, що заявлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, із спливом часу не зменшився та залишається незмінним. При цьому ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі організованої групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, кримінальне правопорушення учинено з корисливих спонукань, що свідчить про ймовірне продовження злочинної діяльності.

На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно ОСОБА_9 строку тримання під вартою колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2021 відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4