Ухвала

іменем України
8 листопада 2021 року

м. Київ
Справа № 740/3398/20
Провадження № 51-5217 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівського апеляційного суду від 7 жовтня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівського апеляційного суду

від 7 жовтня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 .
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вказану ухвалу місцевого суду про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 .
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про перегляд вищезазначених судових рішень у касаційному порядку, скільки вважає їх незаконними, необґрунтованими та невмотивованими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому оскарження ухвали про обрання або продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, зазначеними положеннями не передбачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , тобто на судове рішення, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 392 КПК України.
Тому апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу суду першої інстанції, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівського апеляційного суду від 7 жовтня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3