Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/445/21, за апеляційними скаргами, які подали адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, а саме до 29 жовтня 2021 року включно.
Цією ж ухвалою клопотання адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на не пов`язаний із триманням під вартою залишено без задоволення.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні суду на стадії підготовчого судового засідання перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Окрім того, в ухвалі зазначено, що 02.09.2021 до суду надійшло клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, та з врахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігання яким неможливе, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід. В ухвалі також вказується на те, що 02.09.2021 до суду з повторним клопотанням про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби з покладенням ряду обов`язків звернулись адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 . Судом встановлено, що 08.07.2021 за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на стадії підготовчого судового засідання обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0002054, судом постановлено ухвалу, якою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 06 вересня 2021 року, без визначення розміру застави. З огляду на викладене, беручи до уваги обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також те, що встановлені ухвалою суду від 08.07.2021 передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати і досі, загроза їх настання наявна, зокрема з огляду на стадію кримінального провадження, при цьому стороною захисту такі спростовані не були. Окрім того, в ухвалі вказується на те,що, на думку адвокатів, підставою для зміни запобіжного заходу є відсутність доказів в обґрунтування пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. В цьому контексті суд зауважує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого засідання, останнє надійшло до суду за ухвалою суду апеляційної інстанції, якою таке направлено до суду першої інстанції для нового розгляду, а відтак цим складом суду не досліджувалися ані докази сторони обвинувачення, ані докази сторони захисту. Також суд вважає, що посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого не спростовує наявні ризики та не є самостійною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу і зазначає, що захисниками не надано суду доказів, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого в умовах тримання під вартою, зокрема в ДУ «Закарпатська УВП № 9», а також свідчили б про те, що належне лікування обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства забезпечене бути не може. Тому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, а саме до 29 жовтня 2021 року включно, суд вважає за доцільне продовжити.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що суд не звернув увагу на той факт, що прокурором було подано клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання, хоча останній тримається під вартою з 08 серпня 2017 року, що суперечить ст. 315 КПК України. На думку апелянта, у поданому прокурором клопотанні відсутні докази, які можуть свідчити про обґрунтованість обвинувачення. Стверджує, що суд повинен був відмовити прокурору в обранні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України. При цьому, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що прокурором у тому числі не доведено наявність підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В апеляційній скарзі вказується і на те, що суд умисно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, проігнорував те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою (п`ятий рік з 08.08.2017), та не врахував наявність обставин, які характеризують особу обвинуваченого, наявність у ОСОБА_10 постійного місця проживання. Просить ухвалу скасувати, змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 посилається на ті ж доводи, на які вказує адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо їх задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає з огляду на таке.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин є особливо тяжким), дані про особу обвинуваченого (неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявна загроза переховування обвинуваченого від суду), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з огляду на те, що такі наразі судом не допитувалися; також існує ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особливу тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що прокурором не доведено наявність підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апелянтів про те, що суд умисно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, менш суворий, а також проігнорував те, що обвинувачений уже тривалий час перебуває під вартою.
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Окрім того, колегія суддів визнає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 тривалий час під вартою строком понад чотири роки здійснювалось на підставі умотивованих ухвал слідчого судді та суду, зокрема й апеляційної інстанції. Відтак, вказані захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 доводи не можна вважати слушними.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував наявність обставин, які характеризують особу обвинуваченого, наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, - апеляційний суд такі до уваги не бере, оскільки ці твердження жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме цього запобіжного заходу.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в ухвалі суду від 08.07.2021, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що унеможливлює зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби. При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги те, що, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.07.2021, на стадії підготовчого судового засідання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 06.09.2021.
При оцінці пояснень сторони захисту про те, що прокурором всупереч вимог КПК України на стадії підготовчого судового засідання подано клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і скасування або зміну у зв`язку з цим оскаржуваної ухвали, колегія суддів зазначає, що при внесенні прокурором на стадії підготовчого судового засідання клопотання були взяті до уваги положення ст. 331 КПК України і вважає, що вказані доводи не свідчать про необґрунтованість та невмотивованість висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 спричинив загибель людей.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту, у тому числі обвинуваченим не вказується; що строк дії ухвали від 02 вересня 2021 року закінчився 29 жовтня 2021, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала втратила чинність у часі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги, які подали адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 вересня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, до 29 жовтня 2021 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :