Номер провадження: 11-сс/813/1809/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 17.11.2021, якою в межах кримінального провадження №0001169 від 25.08.2021 відносно:
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олнєшти Штефан-Воденського району респ. Молдови, громадянки України, незаміжньої, працюючої ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та застосовано стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.01.2022, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, а також органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні, обумовлені тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватою, останній відомі особи потерпілого та свідка.
Окрім того, слідчий суддя врахувавши положення п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України вважав за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що пред`явлена її підзахисній підозра не обґрунтована, так, у підозрі викладаються факти, які не підтверджуються жодними доказами, зокрема, відповідно до підозри ОСОБА_7 починаючи з жовтня 2020 року, систематично, шляхом залякування, погроз насильства потерпілому ОСОБА_9 та його родині вимагала через інших осіб безпідставно та систематично кошти, проте з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.04.2021 вбачається, що він взяв кошти по розписці у ОСОБА_7 та дійсно повинен був їх повернути;
- слідчим суддею не взято до уваги, що з протоколу про результати контролю за вчинення злочину вбачається, що ОСОБА_9 сам у розмові провокує ОСОБА_7 на вчинення неправомірних дій;
- слідчий суддя не врахував, що ризики на які посилалась сторона обвинувачення, жодним чином не підтвердженні та є лише припущеннями, натомість ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце реєстрації на території України, має сина 2001 р.н., утримує мати похилого віку, окрім того всі свідки вже допитані та матеріали кримінального провадження стосовно інших осіб (фігурантів) у даному кримінальному провадженні вже скеровані до суду;
- слідчим суддею не надано оцінку тому факту, що дійсно існує розписка між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на 2500 дол. США, та за якою в Іллічівському міськсуді Одеської обл. є цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення коштів;
- слідчий суддя, на підставі п. 4 ст. 183 КПК України, не визначив ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, при цьому в матеріалах справи відсутні докази застосування насильства до потерпілого ОСОБА_9 .
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання та визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судове засідання апеляційного суду призначене на 9:45 год. 01.12.2021 захисник ОСОБА_6 не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату час та місце судового розгляду, жодних клопотань до суду не надавала, водночас від підозрюваної ОСОБА_7 будь-яких клопотань про забезпечення її доставки в судове засідання апеляційного суду не надходило, при цьому прокурор ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду також не з`явився, проте надіслав клопотання, в якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просить судовий розгляд провести без його участі.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 КПК України, щодо скорочених строків розгляду зазначеної категорії справ, колегія суддів вважає за можливе, керуючись вимогами ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК України, провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 12.11.2021 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України (а.с. 175-179), та санкція ч. 1 ст. 255-3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, а саме в тому, що вона приблизно 12.10.2020, перебуваючи в м. Чорноморськ Одеської обл., з метою вирішення майнових відношень з ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_11 має авторитет у кримінальному середовищі та перебуває у статусі «смотрящего» в м. Чорноморськ Одеської обл., звернулась до так званого «положенця» ОСОБА_11 , як до основного представника кримінального середовища в м. Чорноморськ, відповідно який має значний вплив на криміногенну ситуацію в місті та впливає на встановлення та поширення в м. Чорноморськ свого злочинного статусу, для здійснення злочинного впливу на ОСОБА_9 з метою примусу виконати боргові зобов`язання.

Підбуривши шляхом умовлянь та грошової винагороди, ОСОБА_7 схилила ОСОБА_11 та діючого з ним ОСОБА_12 до вчинення незаконного вимагання із застосуванням насильства, та вступила у попередню змову з вказаними особами, передавши «смотрящему» за м. Чорноморськ Одеської обл. ОСОБА_11 інформацію щодо особистих даних, номерів телефонів та місця проживання потерпілого ОСОБА_9 .

Так, приблизно 12.10.2020, ОСОБА_11 , перебуваючи у статусі суб`єкту підвищеного злочинного впливу, використовуючи свій неформальний статус «смотрящого» в м. Чорноморськ та положення у кримінальній ієрархії, так званого «положенця», маючи стійку життєву позицію, спрямовану на заняття протиправною діяльністю, направленої на незаконне заволодіння чужим майном, використовуючи свої лідерські якості, маючи рішучий та вольовий характер, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , під уявним приводом щодо виконання боргових зобов`язань ОСОБА_9 перед ОСОБА_7 , шляхом виказування погроз та застосування насильства, прийняли рішення вимагати передачі ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 1450 доларів США.
На підтвердження своїх протиправних намірів та реальності погроз щодо застосування до потерпілого ОСОБА_9 протиправних заходів впливу, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , маючи на меті залякування, вчинення морального та психологічного тиску відносно потерпілого, у період часу з жовтня 2020 по травень 2021 року, систематично телефонували на мобільний телефон потерпілого, призначали неодноразові зустрічі із ОСОБА_9 , під час яких виказували погрози застосування насильства у разі невиконання ним вимог щодо передачі грошових коштів у сумі 1450 доларів США, при цьому кожного разу встановлювали строк виконання незаконних вимог.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2021 (т. 1 а.с. 12-13); протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.04.021, 50.04.2021, 05.05.2021, 22.05.2021 (т. 1 а.с. 14-20; 29-32; 33-37; 38-41); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.04.2021 (т. 1 а.с. 21-28); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.06.2021 (т. 1 а.с. 96-102); протоколами про результати контролю за вчиненням злочину (т. 1 а.с. 110-138); протоколами про результати аудіо-відео контролю особи від 02.07.2021 (т. 1 а.с. 139-170) та іншими матеріалами в їх сукупності.
На переконання колегії суддів, вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваній.
При цьому, наявність в Іллічівському міськсуді Одеської обл. цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про стягнення коштів за розпискою між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не свідчить про необґрунтованість пред`явленої їй підозри.
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обумовлені тим, що остання обґрунтована підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, незаміжня, їй відомі особи потерпілого та свідка, яка є його дружиною.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки останні були допитані, з огляду на те, що досудове розслідування ще не завершене та в подальшому потерпілий та свідки підлягають безпосередньому допиту судом під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Окрім того, апеляційний суд зауважує на тому, що самі обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, свідчать про можливість останньої особисто або через інших осіб незаконно впливати на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Разом із цим, колегія суддів приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце реєстрації та проживання, має сина 2001 р.н. та мати похилого віку, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочинів, в яких остання обґрунтована підозрюється.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст.ст. 255-255-3 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, враховуючи те, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких поєднаний із погрозою застосування насильства, а також, передбаченого ч. 1 ст. 255-3 КК України, слідчий суддя вірно застосував відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення її належної процесуальної поведінки підозрюваної, тому вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської області від 17.11.2021, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 255-3 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.01.2022, без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4