ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5593/20
провадження № 1-кп/753/671/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001056 від 15.02.2020 р. за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.04.2004 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст.ст.75, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-25.11.2005 Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, 23.06.2008 звільнений умовно достроково з невідбутим строком покарання 2 роки 1 місяць 23 дні;

-05.05.2014 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі;

-11.08.2014 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.03.16 з Бучанської ВК по відбуттю строку покарання;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2020 приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, діючи умисно, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, що зазнала нападу, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 14-а, підійшов до раніше невідомого ОСОБА_7 , який перебував стані поганого самопочуття.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та скориставшись поганим самопочуттям останнього, провів потерпілого за торгові приміщення до будинку АДРЕСА_2 , де наніс декілька ударів кулаком по обличчю, руці та по тулубу, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді:
- синців навколо правого та лівого ока, на спинці та скатах носа по типу «окулярів», в лобно-скроневій ділянці справа, в лобній ділянці зліва на межі росту волосся, на лівій вушній раковині, в проекції нижньої щелепи зліва, на верхній губі по центру та справа, на передній та зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; крововиливу на склері лівого ока в проекції зовнішнього кута, на слизовій оболонці верхньої губи, на слизовій оболонці нижньої губи зліва; садна на фоні синця на зовнішній поверхні правого стегна у середній третині; садна по нижньому краю правої очниці, на волосистій частині скроневій ділянки зліва, на передній поверхні закрутка лівої вушної раковини у верхній третині, на тильній поверхні правого передпліччя які відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- закритої травми лівої кисті: перелом основи середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті зі зміщенням уламків, основи дистальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням уламків які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Від нанесених ударів ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на асфальт. Подолавши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 шляхом ривка, відкрито заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: золотим ланцюжком 585 проби вартістю 8383,50 гривень; золотим хрестиком 585 проби вартістю 3726,00 гривень; золотим перстнем 585 проби вартістю 6986,25 гривень; годинником марки «Citizen Eco-Drive», вартістю 4800,00 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_6 заволодів шкіряною сумкою чорного кольору, вартістю 765 гривень, в якій перебували наступні речі: мобільний телефон марки iPhone 5S, чорного кольору, НОМЕР_1 , вартістю 1666,67 гривень; паспорт громадянина України ОСОБА_7 ; ламіноване посвідчення з надписом «Преса» на ім`я ОСОБА_7 ; шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якому було посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 , п`ять банківських карток, дисконтні картки, грошові кошти в сумі 1000 гривень, 100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 15.02.2020 становить 2447 гривень); мобільний телефон марки Sony Xperia XZ1 Compact black, чорного кольору, вартістю 3899,67 гривень, з сім картою НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки iPhone XS, чорного кольору, вартістю 23142,80 гривень, з сім картою НОМЕР_3 /
Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі вказане майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 57216,89 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК визнав частково та суду пояснив, що 15.02.2020 р. близько 18-30 год. по вул. Ревуцького він зустрів потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він спитав потерпілого, де він мешкає, після чого провів його додому за адресою: АДРЕСА_2 . Біля під`їзду дому потерпілий почав виражатись нецензурною лайкою в його адресу з приводу того, що він його привів додому, після чого між ними виникла сутичка, в ході якої вони штовхались, наносили один одному удари, падали на землю. Він наніс один удар потерпілому в площину плеча. Після цього він забрав належне потерпілому майно, яке на наступний день мав намір повернути родичам потерпілого, щоб останній це майно не загубив. Характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок його дій обвинувачений заперечував. ОСОБА_6 зазначив, що коли він побачив потерпілого, той вже був побитий та ледь тримався на ногах. Загальний перелік майна, яке обвинувачений забрав у потерпілого ОСОБА_6 не заперечував, крім мобільного телефону iPhone XS, який він не забирав.
Проте вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 15.02.2020 приблизно о 18-00 год. він вийшов з дому та направився на ринок «Позняки». При собі він мав шкіряну сумку, в якій було два телефони, гаманець, банківські картки, грошові кошти. Ще один телефон Iphone XS був при ньому. По дорозі він зайшов до магазину та випив приблизно 200 г. коньяку. Біля ринку він відчув спазм в лівій частині грудної клітини, йому стало погано та він присів біля переходу. Перехожі підходили та пропонували йому допомогу, але він відмовлявся. В подальшому до нього підійшли двоє осіб, серед яких був обвинувачений, та відвели в інше незнайоме місце, де обвинувачений почав наносити йому удари по обличчю та руці, після чого зірвав з шиї ланцюжок, зняв годинник, та зірвав перстень з пальців, внаслідок чого він отримав перелам пальців. Після цього він втратив свідомість, та приблизно через годину прийшов до тями та виявив відсутність належних йому речей, які зазначені в обвинувальному акті. Після цього він самостійно пішов додому, де вже викликав працівників поліції. Вдома від дружини він дізнався, що з його номеру мобільного телефону дзвонила невідома особа та просила повідомити ПІН-код картки, стверджуючи, що він (потерпілий) потрапив у ДТП та направляється до лікарні.
Крім показів потерпілого, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

В ході огляду місця події від 19.02.2020 р. за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 було виявлено чорну чоловічу шкіряну сумку, яку йому залишив ОСОБА_6 , в якій знаходився мобільний телефон «Iphone», паспорт на ім`я ОСОБА_7 , посвідчення на ім`я останнього, банківські картки /т.1 а.с .96-98/.

Також в ході огляду місця події від 19.02.2020 р. у ОСОБА_8 в квартирі було вилучено мобільний телефон «Sony» та золотий ланцюжок, що належать потерпілому ОСОБА_7 /т.1 а.с. 105-108/.

Дані докази об`єктивно підтверджують показання ОСОБА_6 в тій частині, що після заволодіння майном ОСОБА_7 він передав це майно своєму знайомому ОСОБА_8 . Тобто даний доказ підтверджує факт незаконного заволодіння ОСОБА_6 належним потерпілому майном.

Обговорюючи позицію сторони захисту про необхідність визнання недопустимими доказами вказані протоколи огляду, суд не вбачає підстав для цього, оскільки огляд місця події було проведено відповідно до вимог ст. 237 КПК України з дозволу користувача цим приміщенням, який вказав, що у нього наявні речі, які йому не належать, а саме майно, яке належне потерпілому. На підставі положень ч.5 ст. 237 КПК України дані речі були вилучені. Огляд вмісту сумки не суперечить вказаним положенням, оскільки ці речі належать потерпілому. Сама сумка знаходилась у вільному доступу в приміщенні квартири, на неї вказав ОСОБА_9 , який повідомив, що дане майно йому передав ОСОБА_6 . Жодних дій, спрямованих на відшукання цієї сумки в приміщенні квартири, які б зумовлювали необхідність відкривати шафи, інші сховища, під час огляду місця події не було здійснено. Крім того, не заслуговує на увагу посилання захисника на те, що учасникам огляду місця події не були роз`яснені процесуальні права, не було встановлено осіб, задіяних в ході проведення судового розгляду, оскільки спростовуються змістом протоколів та відеозапису зазначеної процесуальної дії.

Обговорюючи позицію захисника, який просив визнати недопустимими доказами відеодиск та протоколи огляду місця події через ненадання прокурором оригіналу цього відеозапису, суд не визнає належною цю позицію з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.
Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Таким чином, долучений як додаток до протоколів огляду місця події компакт диск із відеозаписом є оригіналом електронного документа, та відсутні об`єктивні дані про те, що на вказаному відеозаписі зафіксовані інші обставини, ніж ті, які зафіксовані в протоколах огляду місця події. Також в цих протоколах зазначено характеристику технічного засобу, за допомогою якого проводилась зйомка та роз`яснено учасникам про те, що відео зйомка огляду місця події відбувається за допомогою мобільного телефону.
Таким чином, на думку суду, відсутні підстави для визнання вказаних протоколів огляду місця події недопустимим доказами.

Відповідно до висновку експерта № 13-1/436 від 04.03.2020 р. загальна ринкова вартість станом на 15.02.2020 р. чорної чоловічої сумки «НТ», мобільного телефону «Apple Iphone», мобільного телефону «Sony» могла становити 6821,34 грн. /т.1 а.с.114-122/.

Відповідно до висновку експерта № 1089/20 від 23.03.2020 р. загальна ринкова вартість золотої каблучки з камінням, золотого ланцюжка вагою 9 г. 585 проби, золотого хрестика вагою 4 гр. 585 проби, годинника «Citizen» становила 23895 грн. 75 коп. /т.1 а.с. 126-129/.

Висновком експерта № 894 від 24.03.2020 р. встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «Iphone XS» станом на 15.02.2020 р. складає 23142 грн. 80 коп. /131-135/.

В ході огляду місця події від 19.02.2020 р. по вул. Ревуцького 35 біля під`їзду № 6 було виявлено годинник «Citizen» /т.1 а.с. 141-142/.

Висновком судово-медичної експертизи № 042/1-223-2020 від 12.03.2020 р. встановлено, що внаслідок розбійного нападу обвинуваченого потерпілий ОСОБА_10 зазнав тілесних ушкоджень у виді синців навколо правого та лівого ока, на спинці та скатах носа по типу «окулярів», в лобно-скроневій ділянці справа, в лобній ділянці зліва на межі росту волосся, на лівій вушній раковині, в проекції нижньої щелепи зліва, на верхній губі по центру та справа, на передній та зовнішній поверхні правого передпліччя у нижній третині; крововиливу на склері лівого ока в проекції зовнішнього кута, на слизовій оболонці верхньої губи, на слизовій оболонці нижньої губи зліва; садна на фоні синця на зовнішній поверхні правого стегна у середній третині; садна по нижньому краю правої очниці, на волосистій частині скроневій ділянки зліва, на передній поверхні закрутка лівої вушної раковини у верхній третині, на тильній поверхні правого передпліччя які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритої травми лівої кисті: перелом основи середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті зі зміщенням уламків, основи дистальної фаланги 4-го пальця зі зміщенням уламків які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. /т.1 а.с. 144-152/.
Експертним шляхом підтверджено, що дані тілесні ушкодження утворились 15.02.2020 р. Таким чином, даний висновок експерта підтверджує показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удари в обличчя, про що свідчать тілесні ушкодження у виді синців та крововиливу на обличчі. Також експертизою підтверджуються показання ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 силою зривав з пальців каблучку, внаслідок чого він зазнав середньої тяжкості тілесних ушкоджень у виді перелому пальців.
Обговорюючи клопотання сторони захисту про проведення додаткової судово-медичної експертизи, суд ураховує, що захисник не надав відомостей, які б з урахуванням обставин справи та детальним показанням потерпілого свідчили, що всупереч ч. 1 ст. 244 КПК України наявний в матеріалах справи висновок судово-медичної експертизи є неповним.
Що стосується позиції сторони захисту про те, що з висновку експерту неможливо встановити яким чином на дослідження експертам була направлена медична документація потерпілого, суд ураховує, що стороною захисту під час судового розгляду не було заявлено клопотання про витребування відомостей щодо направлення медичних документів потерпілого до медичної установи та захисником не наведено відомостей, які б викликали обґрунтований сумнів в тому, що експертом була досліджена неналежна медична документація. При цьому у висновку зазначено яка сама документація досліджувалась експертом, який також безпосередньо проводив огляд потерпілого. А тому відсутні підстави для визнання висновку судово-медичної експертизи недопустимим доказом.
Відповідно до договору з ломбарду «Скарбниця» 15.02.2020 р. о 20-22 належна потерпілому золота каблучка була здана до Ломбарду /т.1 а.с. 154-156/.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2020 р. потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 15.02.2020 р. нанесла йому тілесні ушкодження та викрала особисті речі /т.1 а.с. 157-159/
Обговорюючи позицію сторони захисту про необхідність визнання недопустимим доказом вказаний протокол, суд ураховує, що відомості, які містяться в цьому протоколі не суперечать ст. 228 КПК України, оскільки в протоколі потерпілий зазначив, за якими ознаками він впізнав обвинуваченого. Крім того, потерпілий в судовому засіданні також впізнав обвинуваченого, як особа, яка скоїла на нього розбійний напад. Обвинувачений також не заперечував, що був присутній разом із потерпілим в зазначений день. Таким чином відсутні обставини, які б викликали сумнів в об`єктивності проведеної слідчої дії, а також відсутні відомості, які б свідчили про порушення процедури впізнання.
В ході слідчого експерименту від 20.02.2020 р. ОСОБА_6 розповів на місці про механізм заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , підтвердивши таким чином свої показання, які він надав в ході судового розгляду./т.1 а.с. 174-176/.
Обговорюючи позицію захисника про те, що під час слідчого експерименту обвинувачений фактично надав показання, суд ураховує що ця позиція не кореспондується із відеозаписом проведення слідчого експерименту, де зафіксовано, як ОСОБА_6 на місці події показав обставини супроводження потерпілого до під`їзду, вказав на місце де між ними виникла бійка та де потерпілий падав, тобто не лише надавав показання, а й візуалізував їх на місці. Таким чином, відсутні підстави для визнання даного доказу недопустимим.
Обговорюючи позицію ОСОБА_6 , який стверджував, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворились внаслідок обопільної бійки, суд ураховує ці твердження неналежними та такими, що спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в ході судового розгляду підтвердив, що не виникало жодних бійок між ним та ОСОБА_6 , який його відвів від підземного переходу, де йому стало погано, після чого наніс йому декілька ударів по обличчю та тулубу, внаслідок чого він втратив свідомість, після чого заволодів належним йому майном. Показання потерпілого узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи, де зафіксовані тілесні ушкодження на обличчі та тілі потерпілого, а також зафіксований перелом пальців рук, що підтверджує показання потерпілого, що після подолання опору потерпілого ОСОБА_6 зривав каблучку з пальців рук, спричинивши пошкодження пальців. Також обставинами, що спростовують позицію обвинуваченого про обопільну бійку суд вважає то факт, що у обвинуваченого ОСОБА_6 не було зафіксовано жодних тілесних ушкоджень, які б свідчили про бійку. Також обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, ледь тримався на ногах та потребував сторонньої допомоги, що також викликає обґрунтований сумнів в показаннях обвинуваченого щодо спроможності потерпілого брати участь в бійці. Також обґрунтований сумнів в достовірності показань ОСОБА_6 що майно, яке він забрав у потерпілого, він мав намір повернути наступного дня родичам потерпілого, викликає та обставина, що обвинувачений не був знайомий з потерпілим, не знав адресу проживання потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що його дружині з викрадених телефонів дзвонила особа, яка не повідомила про необхідність забрати речі потерпілого, а навпаки вимагала пін-код від викраденої у потерпілого банківської картки та повідомила неправдиву інформацію, що потерпілий перебуває в лікарні та потрібні гроші на його лікування. Крім того, встановлено, що частину майна обвинувачений не залишив собі, щоб в наступному передати потерпілому, а передав на зберігання своєму знайомому, у якого це майно в подальшому було вилучено, що також викликає сумнів в достовірності показань обвинуваченого.
Обговорюючи також позицію захисника, який зазначав, що обвинувальний акт був складений не уповноваженою особою, суд ураховує цю позицію неналежною, оскільки прокурором було надано процесуальне рішення, а саме постанову про створення групи слідчих від 31.03.2020 р., якою начальником органу досудового розслідування було включено до групи слідчих слідчого ОСОБА_11 . Витягом з ЄРДР підтверджено, що на момент завершення досудового розслідування слідчий ОСОБА_11 мала процесуальні повноваження.

А в цілому, на думку суду, позиція сторони захисту щодо необхідності визнання неналежними та недопустимими доказами усіх наданих прокурором доказів по справі ґрунтується на суб`єктивній оцінці цих доказів, яка в певній частині суперечить об`єктивному аналізу, викладеному вище щодо сукупності досліджених доказів, а також прийнятих висновків на підставі зазначеного аналізу, а позицію обвинуваченого щодо його непричетності до інкримінованого злочину суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин в повному обсязі.
Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи судимим за розбій, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_7 із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, заволодівши майном потерпілого та його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.187 КК України.

При цьому судом врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Разом з тим, суд вважає за необхідне уточнити рік скоєння злочину, щодо якого в обвинувальному акті допущена очевидна описка, та привести його у відповідність встановлених судом обставин, зазначивши, що події відбувались в 2020 р., що не змінює обсягу пред`явленого обвинувачення.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір шкоди, заподіяної злочином, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений ч.2 ст. 187 КК України з конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
У зв`язку із призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання - 7 /сім/ років позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 19.02.2020 р.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати в сумі 3033 / три тисячі тридцять три/ гривні 55 копійок на користь держави.

Речові докази: чорну шкіряну сумку, гаманець чорного кольору, мобільний телефон марки iPhone 5S, чорного кольору, НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України ОСОБА_7 ; ламіноване посвідчення з надписом «Преса» на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_7 ; три банківських картки, 3 дисконтні картки; чохол пластиковий від телефону, магнітна картка білого кольору, візитна картка, мобільний телефон марки Sony Xperia XZ1 Compact black. мобільний телефон марки iPhone 5S, золотий ланцюжок з хрестиком, золоту каблучку, годинник «Citizen» залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1