Справа № 463/8614/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1351/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 10 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановила:
Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 20 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження за №0000296 від 16.03.2020.
Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_6 , який вважає її незаконною, невмотивованою, необґрунтованою, винесеною з грубим, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої доводи скаржник мотивував тим, що слідчим суддею не враховано те, що:

- копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 20.10.2020 йому не було вручено;

- долучений прокурором відеозапис слідчого експерименту визнаний таким, що не підлягає відновленню та втрачений;

- висновки слідчого судді фактично не відповідають обставинам справи хоча і досліджувались під час судового розгляду, а докази, які мають істотне значення не взяті судом до уваги та не зазначені в ухвалі.

Апелянт наполягає, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини встановлені під час кримінального провадження, оскільки вони досліджені судом не повністю та з порушеннями і про дослідження таких доказів він заявляв і під час судового розгляду і в його заяві від 25.07.2021.

Заявник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд його апеляційної скарги за його участю.

ОСОБА_6 по даній справі є, у відповідності до вимог ст. 60 КПК України, заявником, тобто фізичною особою, яка звернулася із заявою до суду або повідомлення про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Також по даній справі ОСОБА_6 не являється обвинуваченим щодо якого вирішується питання запобіжного заходу, а тому його покликання на ч.4 ст. 401 КПК України є безпідставними.

Відповідно суд апеляційної інстанції не зобов`язаний проводити слухання справи за апеляційною скаргою з обов`язковою присутністю ОСОБА_6 в залі суду.

Згідно з п.4, п.5 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до п. 20-5 Роздіду ХІ Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Розгляд питань, віднесених до повноважень слідчого судді, суду (крім розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) за його рішенням, прийнятим з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження, може бути проведено у режимі відеоконференції, про що повідомляються сторони кримінального провадження у порядку, визначеному статтею 135 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд не має права прийняти рішення про проведення судового засідання щодо розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою у режимі відеоконференції, в якому поза межами приміщення суду перебуває підозрюваний (обвинувачений), якщо він проти цього заперечує.

Проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у тому числі під час судового провадження, здійснюється на умовах, визначених абзацом сьомим цього пункту, з дотриманням правил, передбачених частинами третьою - дев`ятою статті 336 цього Кодексу.

Разом з тим, на території Львівської області з 00 год. 00 хв. 30 жовтня 2021 року встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки. Таке рішення прийнято на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (ТЕБ і НС) 27 жовтня 2021 року.

Строк перебування Львівської області у «червоній зоні» продовжено до 13.12.2021 року.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 подана на ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження і його участь в судовому засіданні із врахуванням п. 20-5 Роздіду ХІ Перехідних положень КПК України не є обов`язковою, колегія судів дійшла висновку, про можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференціїї.

Відтак судом апеляційної інстанції, для забезпечення виконання вимог заявника, було організовано дистанційне судове засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», де станом на 06.12.2021 знаходиться ОСОБА_6 , однак останній відмовився виходити на відеозв`язок із судом апеляційної інстанції.

Також було задоволено клопотання ОСОБА_6 щодо залучення йому захисника через цент вторинної правової допомоги, однак в суд апеляційної інстанції захисник не прибув.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволені скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочин (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або із наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюючі її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Вищевказані вимоги були дотримані в повному обсязі слідчим суддею під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 20.10.2020.
Згідно п. 3, 4 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Вимоги даної статті ще раз підтверджують статус ОСОБА_6 у даному провадженні, як заявника.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Постановою слідчого Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 20 жовтня 2020 року було закрито кримінальне провадження за № 0000296 від 16.03.2020на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні працівників прокуратури Львівської області, зокрема і прокурора ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000296 органом досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій та процесуальних заходів з метою здобуття доказів, які б свідчили про наявність чи відсутність в діяннях працівників прокуратури ознак вищезазначеного кримінального правопорушення і дано їм належну правову оцінку в постанові про закриття кримінального провадження від 20.10.2020.
На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 20.10.2020, з огляду на матеріали кримінального провадження та ґрунтуючись на отриманих в ході досудового розслідування даних, у зв`язку із відсутністю доказів обставин вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться в заяві ОСОБА_6 , перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства і дійшов вірного висновку, що процесуальне рішення та викладені у ньому мотиви слідчого відповідають вимогам законодавства, мотивувавши це в своїй ухвалі з чим погоджується і апеляційний суд.
Крім цього, підстав, які б викликали сумнів у всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування і дослідженні обставин кримінального провадження, що стали приводом для винесення вищезгаданої постанови, колегією суддів не встановлено, а відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо неповноти судового розслідування є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді апеляційної інстанцій.
Що стосується покликання скаржника з приводу обсягу проведення чи не проведених необхідних слідчих дій, зокрема не проведеня допиту ОСОБА_6 , то таке, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки згідно ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а відтак, слідчий на власний розсуд визначає обсяг дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, необхідних для прийняття законного і обґрунтованого процесуального рішення. Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що слідчому для прийняття рішення по суті заявлених вимог було достатньо даних викладених в хронологічному порядку в заяві ОСОБА_6 .
У кримінальному провадженні № 0000296 слідчий дійшов висновку про відсутність ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, оскільки у вказаному кримінальному проваджені факт спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_6 не встановлено. Про це слідчий зазначив у постанові про закриття кримінального провадження вказавши, що свідок ОСОБА_8 наголосив, що слідчий експеримент з ОСОБА_6 проводився в присутності його захисника ОСОБА_9 , зауважень від яких після завершення слідчого дії не надходило.

Слідчий експеримент про який зазначає ОСОБА_6 , як у скарзі так і в апеляційній скарзі, був проведений в межах кримінального провадження по якому був винесений обвинувальний вирок, який в апеляційному та касаційному провадженні залишений без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримавшись передбаченого ст. 306 КПК України порядку розгляду скарг даної категорії, у відповідності до вимог ст.ст. 307, 372 КПК України постановив вмотивоване рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи скаржника про незаконність постанови про закриття кримінального провадження.
Доводи ОСОБА_6 наведені в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова 10 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: