Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власник майна ОСОБА_7 ,
представників власника
майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцькогоміськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2021 року(ЄРДР №0002492),

В С Т А Н О В И В
Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 19 жовтня 2021 року під час проведення огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Пежо 208», д.н.з. НОМЕР_1 , двигун за номером НОМЕР_2 , білого кольору, ключі до вказаного транспортного засобу та технічний паспорт № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0002492 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2021 року дане клопотання задоволено повністю та накладено арешт на майно з забороною користуватись та розпоряджатись.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно з метою проведення відповідних експертиз, забезпечення його правомірного утримання, дослідження органами досудового слідства та буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну і необгрунтовану. Стверджує про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінально процесуального закону, та вважає, що має місце неправильне застосування передбачених законом підстав для арешту майна, оскільки ОСОБА_7 є добросовісним набувачем арештованого транспортного засобу.

Крім цього, органом досудового розслідування не доведені ризики незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження Слідчим не дотримано строків на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, які визначені ч.5 ст. 171 КПК України.

Посилається, що слідчим суддею наведені обставини залишені поза увагою, а за умови їх врахування, на переконання апелянта, існуватимуть підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого.
Істотним, на переконання сторони захисту, є неповідомлення судом власника майна та її представника про судове засідання стосовно розгляду клопотання слідчого.

Апелянт просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2021 року, прийняти нову ухвалу, якоюклопотання слідчого задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль марки «Пежо 208», д.н.з. НОМЕР_1 , двигун за номером НОМЕР_2 , білого кольору, ключі до вказаного транспортного засобу та технічний паспорт № НОМЕР_3 з позбавленням права розпоряджатися та відчужувати, та передати це майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 зобов`язати останню зберігати вищевказаний автомобіль та при необхідності надавати його для огляду слідчому, прокурору або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 та її представників, які повністю підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який її заперечив і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами провадження стверджується, що 20.10.2021 до ЄРДР внесені відомості № 0002492 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 України, і слідчим відділом Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, слідчим суддею при винесенні рішення вказані вимоги закону дотримані.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку встановленому законом.

Суд апеляційної інстанції вважає, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання слідчого підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги представника власника майна є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вилучений легковий автомобіль марки «Пежо 208», д.н.з. НОМЕР_1 , двигун за номером НОМЕР_2 , білого кольору перебуває у міжнародному розшуку, як викрадений на території Франції 20.11.2018.

Таким чином, дослідивши усі вказані обставини в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий судя дійшов обґрунтованого висновку, що вилучене майно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

А тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси особи, яка в даний час володіє автомобілем.
Посилання адвоката про те, що арешт на вищевказаний автомобіль накладено безпідставно, не відповідають дійсності.
Твердження представника власника майна щодо неповідомлення судом першої інстанції про час, дату та місце судового розгляду є безпідставні. Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_8 безпосередньо слідчому судді було подано заперечення на клопотання слідчого, датоване 25 жовтня 2021 року. Аналізуючи дане заперечення апеляційний суд доходить висновку, що представнику було відомо про надходження клопотання про арешт майна на розгляд суду та який саме слідчий суддя буде його розглядати. Інформація про час та дату розгляду клопотання була розміщена на сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області. За таких обставин, розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна за відсутності власника майна та представника не є істотним та таким, що тягне безумовне скасування судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді