Дата документу 18.11.2021 Справа № 310/6706/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6706/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1203/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянську, Запорізької області, громадянки України, яка не працює, має середню освіту, мешкає за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 17 грудня 2008 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки з випробувальним строком 2 роки;
-24 листопада 2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ст.71 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
-16 березня 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнена 10 червня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком 8 місяців 11 днів;
- 24 грудня 2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнена 21 грудня 2017 року за відбуттям покарання;
- 05 лютого 2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком в 1 рік;
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

обвинуваченої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».

Обвинувачена ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено їй покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2020 року і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання - з 22 січня 2021 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи у розмірі 653 грн 80 коп.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить застосувати до неї більш м`яке покарання та призначити їй покарання менше, ніж призначено вироком. Просить врахувати, що вона розкаялась у вчиненому та вину свою визнає повністю.

Згідно з вироком суду, 06 серпня 2020 року близько 14 години 00 хвилин, знаходячись біля будинку №25 по вул.Морській в м.Бердянськ, Запорізької області, ОСОБА_6 на землі виявила зіп пакет, в середині якого був полімерний згорток, який містив подрібнену речовину білого кольору.
Зрозумівши за кольором, що дана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - метадоном, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою незаконного придбання наркотичного засобу, для власного вживання, підняла виявлений нею згорток фольги, тим самим незаконно придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.
Після цього ОСОБА_6 поклала знайдений наркотичний засіб в кишеню своєї одежі, тим самим почала незаконно його зберігати.
Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, зберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, перенесла його до буд №65 по вул.Морській в м.Бердянську, Запорізької області, де, побачивши працівників поліції, викинула поруч на землю. У цей же день у період часу з 15 годин 30 хвилин до 15 годин 50 хвилин, у ході проведення огляду місця події, працівниками поліції виявлено та вилучено полімерний зіп-пакет з полімерним згортком в середині якого була порошкоподібна речовина білого кольору, у якій згідно висновку експерта № 7-2365 від 01 вересня 2020 року, є наркотичним засобом, обіг кого обмежено «метадон», маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,046 г., який ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої і просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченої.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка раніше судима, скоїла кримінальне правопорушення у період іспитового строку, на обліку в лікаря-нарколога перебувала з 2019 року, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченої, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останній покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення - у виді арешту на строк, наближений до мінімального.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилається обвинувачена, були враховані судом при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченій покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, нове кримінальне правопорушення вчинила в період іспитового строку, призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Також, суд обґрунтовано призначив остаточне покарання із застосуванням положень ст.71 КК України та до покарання, призначеного обвинуваченій за оскаржуваним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2020 року.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року, щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк,- з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4