Провадження № 1-кп/344/1086/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого кухарем в ФОП ОСОБА_9 , раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.190 та ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство) та повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 26.10.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв., ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_4 , яка мала намір працевлаштуватись кур`єром з допомогою ОСОБА_8 , в м. Івано-Франківську на вул. Площа Ринок. В ході розмови, ОСОБА_8 повідомив потерпілій про те, що для того, щоб отримувати замовлення кур`єрської доставки на її мобільний телефон необхідно встановити мобільний додаток, за допомогою якого вона буде отримувати замовлення про доставку певного товару і виконуватиме вказане замовлення. Будучи переконаною в добросовісності намірів останнього, щодо допомоги у працевлаштуванні, ОСОБА_4 добровільно передала останньому власний мобільний телефон марки «Huawei p30 lite» модель «MAR-LX1A», у якому була встановлена SIM карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 .

Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою протиправного заволодіння кредитними грошовими коштами, шляхом використання особистих даних потерпілої, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, встановив на мобільний телефон ОСОБА_4 додаток «Smartiway», за допомогою якого створив заявку № НОМЕР_3 на отримання кредиту у сумі 3 000,00 гривень на рахунок потерпілої. Цього ж дня о 13 год. 16 хв. за допомогою встановлення додатку «Smartiway» та використання особистих даних ОСОБА_4 , між останньою та ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» укладено електронний договір № від 26.10.2020 у відповідності до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку із чим на банківському рахунку позичальника № НОМЕР_4 згідно з наданими реквізитами платіжної картки було зараховано 3 000,00 грн. ідентифікаційний номер платежу НОМЕР_5 .

З метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_8 , діючи умисно, шляхом обману, повідомив потерпілій, що з метою перевірки правильності роботи мобільного додатку та коректного нарахування заробітної плати, перерахував на її рахунок особисті кошти і попросив йому їх повернути. ОСОБА_4 , не знаючи про те, що вказані грошові кошти є кредитними та будучи переконаною про добросовісність намірів ОСОБА_8 щодо перерахування своїх власних коштів на її рахунок, здійснила переказ нарахованих на її банківський рахунок № НОМЕР_4 грошових коштів двома платежами, а саме 26.10.2020 року о 13 год. 30 хв. у сумі 2 700,00 грн., а також 30.10.2020 року о 07 год. 56 хв. у сумі 250,00 грн. на рахунок по номеру банківської карти НОМЕР_6 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_8 грошовими коштами, якими заволодів шляхом обману потерпілої, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 2 950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, 27.10.2020 року приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_10 , який також мав намір влаштуватись на роботу кур`єром з допомогою обвинуваченого, в м. Івано-Франківську, вул. Незалежності. В ході розмови, ОСОБА_8 повідомив потерпілому про те, що для того, щоб отримувати замовлення кур`єрської доставки на його мобільний телефон необхідно встановити мобільний додаток, за допомогою якого він буде отримувати замовлення про доставку певного товару і виконуватиме вказане замовлення. Будучи переконаним в добросовісності намірів останнього, щодо допомоги у працевлаштуванні ОСОБА_10 , добровільно передав останньому власний мобільний телефон марки «XIAOMI Redmi 9», у якому була встановлена SIM карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 .

Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з метою протиправного заволодіння кредитними грошовими коштами, шляхом використання особистих даних потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, встановив на мобільний телефон ОСОБА_10 додаток «Smartiway», за допомогою якого створив заявку № НОМЕР_8 на отримання кредиту у сумі

3 000,00 гривень на рахунок потерпілого. Цього ж дня о 11 год. 36 хв. за допомогою встановлення додатку «Smartiway» та використання особистих даних ОСОБА_10 , між останнім та ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» укладено електронний договір № від 27.10.2020 року, у відповідності до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку із чим на банківському рахунку позичальника № НОМЕР_9 згідно з наданими реквізитами платіжної картки було зараховано 3 000,00 грн. ідентифікаційний номер платежу НОМЕР_10 .

З метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно шляхом обману, повідомив потерпілого, що з метою перевірки правильності роботи мобільного додатку та коректного нарахування заробітної плати, перерахував на його рахунок особисті кошти і попросив йому їх повернути. ОСОБА_10 не знаючи про те, що вказані грошові кошти є кредитними та будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_8 щодо перерахування своїх власних коштів на його рахунок, 27.10.2020 року о 11 год. 41 хв. здійснив зняття нарахованих грошових коштів із своєї банківської карти через банкомат № 2887, що знаходиться по вул. Незалежності, 9, в м. Івано-Франківську, у сумі 2800 грн., які добровільно передав ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 грошовими коштами, якими заволодів шляхом обману потерпілого, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 2 800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному, шляхом обману заволодів грошовими коштими потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ..

Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, ОСОБА_8 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_8 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, а друге нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; раніше не судимий; має постійне місце праці.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілим матеріальних збитків завданих їм кримінальним правопорушенням.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середня ймовірність вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому кінцеве покарання з застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, думку обвинуваченого та його захисника, які погодились з прокурором, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 та за ч.2 ст.190 КК України слід призначити основне покарання у виді штрафу в межах санкцій даних статей та на підставі ч.1 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - штраф в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень) гривень 00 копійок.

- за ч.2 ст.190 КК України - штраф в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1