УХВАЛА
Іменем України

09 грудня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна (заявника) ТОВ «Сільпо Фуд» - ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000465 від 17.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому, з урахуванням доповнень до клопотання, просить суд скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2021р. на сідловий тягач «MERCEDES BENZ ACTROS 1841LS» р/н НОМЕР_1 та напівпричіп «SHMITZ SKO 20» р/н НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 20 жовтня 2021 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/8954/21 було накладено арешт на сідловий тягач «MERCEDES BENZ ACTROS 1841LS» р/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» та напівпричіп «SHMITZ SKO 20» р/н НОМЕР_2 .

Вважає, що на даний час необхідно скасувати арешт, оскільки всі процесуальні дії стосовно транспортного засобу проведені.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що на даний час всі процесуальні дії стосовно майна ТОВ «Сільпо Фуд» проведені, а тому відпала потреба в обмеженні права користування майном.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні вказали, що слідчі дії з транспортним засобом проведені, погодилися з можливістю скасування арешту лише в частині позбавлення права користування автомобілем, оскільки майно є речовим доказом у справі та підлягає дослідженню також в суді. Вказали на можливість передання майна на відповідальне зберігання власнику.

Дослідивши надані матеріали, учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2021р. у рамках кримінального провадження №0000465 від 17.10.2021, за ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України, накладено арешт на майно, а саме на сідловий тягач «MERCEDES BENZ ACTROS 1841LS» р/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» та напівпричіп «SHMITZ SKO 20» р/н НОМЕР_2 .

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and ОСОБА_2 v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Вбачається, що арешт накладався з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доводи представника власника майна, пояснення прокурора та слідчого щодо скасування арешту, зважаючи на строки арешту та позбавлення власника можливості використовувати автомобіль, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню в частині скасування арешту щодо позбавлення права користування майном. Оскільки автомобіль та причіп визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні, зважаючи на обставини справи та значення доказів у справі, слідчий суддя вважає недоведеною можливість скасування заборони на розпорядження майном та його відчуження.

Керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині позбавлення права користування сідловим тягачем «MERCEDES BENZ ACTROS 1841LS» р/н НОМЕР_1 та напівпричіпом «SHMITZ SKO 20» р/н НОМЕР_2 , що належать ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», який накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2021р.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1