Справа № 739/1470/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/784/21
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше неодноразово засудженого Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області:

- 07 липня 2006 року за ч. 1 ст. 307, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 2 роки. Згідно ухвали Новгород-Сіверського районного суду від 02 жовтня 2007 року, іспитовий строк скасований та засудженого направлено до відбування призначеного покарання;

- 14 січня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців 11 днів позбавлення волі;

- 13 листопада 2015 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 12 серпня 2018 року по відбуттю строку покарання;

- 25 червня 2019 року за ч.1 ст.125, ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до 4-х років і 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

На підставі статті 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Новгород - Сіверського районного суду від 25 червня 2019 року та з урахуванням норм ч.1 ст.72 КК України, відповідно якої одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його фактичного затримання 27 вересня 2018 року.

Арешт, що було накладено на майно ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2019 року - скасовано.

Судові витрати у розмірі 628 гривень 04 копійок за проведення судової-товарознавчої експертизи стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, призначити останньому покарання за сукупністю вироків - 1 рік 7 місяців позбавлення волі і строк обчислення відбуття покарання визначити з 9 вересня 2021 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд на підставі ч.1, 4 ст. 71 КК України мав би визначити, який строк покарання є невідбутим за вироком Новгород-Сіверського районного суду від 25 червня 2019 року станом на час ухвалення вироку в цій справі і цей строк частково приєднати до призначеного покарання. При цьому вважає, що початок відбуття покарання за новим вироком має обчислюватися з дати його ухвалення. Зазначає, що ОСОБА_8 , станом на час ухвалення вироку залишалося відбути 1 рік 6 місяців 19 днів. Крім того, посилаючись на те, що 2 грудня 2020 року комісією ООН з наркотичних засобів з Списку № 4 Конвенції ООН про наркотичні засоби 1961 року, в якому зазначені ті наркотики, котрі підлягають жорсткому контролю (список повної заборони) канібіс був виключений захисник стверджує, що канабіс не вважається особливо небезпечним наркотичним засобом і покарання за його зберігання має бути менш суворим в порівнянні з кримінальними правопорушеннями, в яких особа обвинувачується в зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 09 липня 2019 року близько 12:25 годин, знаходячись на території Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)», що розташована за адресою: вул. Миколаївська, будинок 31, місто Новгород-Сіверський Чернігівської області, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, придбав, шляхом отримання посилки з м. Ніжин Чернігівської області, наркотичну речовину рослинного походження, яку зберігав при собі без мети збуту, для власного вживання.

09 липня 2019 року, о 12 год. 57 хв., при проведенні обшуку ув`язненого ОСОБА_8 працівниками ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань («31)», в шкарпетці правої ноги останнього, виявлено поліетиленовий згорток, обмотаний липкою стрічкою з вищевказаною подрібненою речовиною рослинного походження, яка, згідно висновку експерта №626(х) від 26.07.2019, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 17,458 г.

Заслухавши доповідача захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, щодо безпідставності вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація його діянь є правильними, ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених судом доказів, що ніким не оспорюється.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин в період відбування покарання, до затримання не працював, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання саме у виді арешту.

Обране ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

Урахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_8 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника про необхідність обчислення ОСОБА_8 строку покарання з моменту ухвалення вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальну розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абз. 1-3 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше засуджений вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року за ч.1 ст.125, ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців. Термін відбуття призначеного покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу затримання з 27 вересня 2018 року. Злочин за даним вироком ОСОБА_8 вчинив після ухвалення попереднього вироку щодо нього, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що при призначенні обвинуваченому остаточного покарання з урахуванням вказаного вироку підлягає до застосування норма ст.71 КК України з врахуванням положень ст. 72 КК України.

Згідно матеріалів справи, у межах кримінального провадження, за результатами розгляду якого ухвалено оскаржуваний вирок, до обвинуваченого ОСОБА_8 не був застосований запобіжний захід.

Водночас, на час розгляду такого, ОСОБА_8 утримувався під вартою у Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року, у зв`язку з чим, з метою участі обвинуваченого у судовому засіданні ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2019 року постановлено тимчасово залишити ОСОБА_8 у вказаній ДУ.

На переконання колегії суддів, з огляду на те, що до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком суд першої інстанції із застосуванням положень ст.71 КК України приєднав невідбуту частину покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року, строк покарання обвинуваченому слід рахувати з 27 вересня 2018 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання захисника в апеляційній скарзі, що призначене покарання за зберігання канабісу має бути менш суворим в порівнянні з кримінальними правопорушеннями, в яких особа обвинувачується в зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів, оскільки 2 грудня 2020 року комісією ООН з наркотичних засобів з Списку № 4 Конвенції ООН про наркотичні засоби 1961 року, в якому зазначені ті наркотики, котрі підлягають жорсткому контролю (список повної заборони) канібіс був виключений.

При цьому, колегія суддів виходить з тих обставин, що вказане посилання не узгоджується з чинним кримінальним законодавством України за яким здійснюється судочинство у кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4