Справа № 462/4847/21
Провадження 1-кс/462/2293/21
У Х В А Л А

15 грудня 2021 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого - слідчого відділення відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 Головного управління Національної поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001474 від 17.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

встановив:

Слідчий - слідчого відділення відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 Головного управління Національної поліції ОСОБА_3 ,за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , 13.12.2021 року звернулася до слідчого судді з клопотанням у порядку ст. 171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: джинси синього кольору, куртка чорного кольору з капюшоном, кросівки чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, сорочка в клітинку червоного кольору.
В обґрунтування клопотання покликається на те, що дане майно було вилучено 13.12.2021 року під час проведення обшуку у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001474.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності володільця майна ОСОБА_5 , оскільки останній, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, у судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001474, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0001474, 17.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2020 року до Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області надійшла письмова заява від директора магазину «Близенько» ОСОБА_6 , в якій просить вжити заходи до невідомої особи чоловічої статі, яка 15.07.2020 року близько 13 год. 00 хв., з магазину «Близенько», що по вул. Мундяк, 8 шляхом вільного доступу вчинила крадіжку ікри та кави, заподіявши майнову шкоду на суму 889 грн. 80 коп.
16.07.2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001474, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
08.12.2021 року винесено постанову про зміну кваліфікації у досудовому розслідуванні з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України.
Окрім цього у СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали досудових розслідувань, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 03.08.2021 року за фактом крадіжки шампунів шляхом вільного доступу із приміщення магазину «Єва» по вул. Шевченка, 51 у м. Львові, що мала місце 31.07.2021 року, № 0000362 від 25.11.2021 року за фактом крадіжки продовольчих товарів з приміщення магазину «Рукавичка», що по вул. Широка, 64 у м. Львові, яка мала місце 18.11.2021 року та 08.12.2021 року матеріали досудових розслідувань № 0001474 від 17.07.2020 року, № 0000046 від 03.08.2021 року, № 0000362 від 25.11.2021 року об`єднано та присвоєно об`єднаним матеріалам основний номер - №0001474, як перший внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
13.12.2021 року у ході проведення обшуку у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено джинси синього кольору, куртка чорного кольору з капюшоном, кросівки чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, сорочка в клітинку червоного кольору.
Вилучені речі в ході обшуку від 13.12.2021 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - джинси синього кольору, куртка чорного кольору з капюшоном, кросівки чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, сорочка в клітинку червоного кольору було оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено постанову.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч. 5, 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 167, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно.

Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 13.12.2021 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001474.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані у клопотанні речі вилучені під час обшуку місця події, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.
Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого - слідчого відділення відділу поліції № 1 ЛРУП № 2 Головного управління Національної поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001474 від 17.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: джинси синього кольору, куртка чорного кольору з капюшоном, кросівки чорного кольору, спортивні штани сірого кольору, сорочка в клітинку червоного кольору.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: