Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/835/21
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
Іменем України
Ружинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
представника заявника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружин клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 липня 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 cт.185 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, згідно cт.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком один рік,
про звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку,
В С Т А Н О В И В :
До Ружинського районного суду Житомирській області надійшли матеріали клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 , підтримав клопотання з підстав, наведених в ньому, пояснив, що статус ОСОБА_4 на даний час не визначений так як іспитовий строк визначений вироком закінчився ще в 2019 році, але фактично він знаходиться на обліку в органі пробації. ОСОБА_4 повинен бути звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку так як обвинувального вироку відносно нього немає, незважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин, однак на даний час розгляд справи не завершено і невідомо, чи буде постановлено обвинувальний вирок. Права ОСОБА_4 обмежуються, в тому що даний факт вливає на процесуальний статус ОСОБА_4 в кримінальному провадженні по обвинуваченню його у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, так як судом в даному кримінальному провадженні може бути прийнято рішення про звільнення його від відбування покарання, тому просить звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Заявник ОСОБА_4 в судовому засідання клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, пояснив, що вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про звільнення від призначеного покарання, оскільки засудженим ОСОБА_4 під час іспитового строку, визначеного вироком суду, вчинено нове кримінальне правопорушення. Вважає, що представник заявника безпідставно вказує, що таке становище ОСОБА_4 порушує його права, так як порушень прав не встановлено. Крім того в матеріалах особової справи вбачається, що Вінницьким міським судом було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні подання органу пробації про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку щодо ОСОБА_4 , яке було подане з тих самих підстав що й вказане клопотання, на даний час нових обставин не встановлено .
Заслухавши учасників судового засідання, ознайомившись з матеріалами клопотання та особової справи на засудженого, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально - виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Згідно з ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки й не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється й засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Як вбачається з матеріалів клопотання та особової справи № 114/2020, засуджений ОСОБА_4 є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, яке було вчинене ним під час іспитового строку, встановленого вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 26 липня 2018 року.
Згідно відповіді на запит від 22.12.2021 р. вказане кримінальне провадження станом на день розгляду клопотання перебуває на стадії судового розгляду у Піщанському районному суді Вінницької області, кінцеве рішення в кримінальному провадженні судом не прийняте, судове засідання призначено на 16.02.2022 р.
Згідно із визначеною ст. 9 КПК України законністю, як загальною засадою кримінального провадження, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
За такого, розглядаючи відповідні клопотання, суд відповідно до даного принципу має його вирішити у відповідності до вимог закону.
Зі змісту ст. 75 КК України слідує, що звільнення від відбування покарання за даною нормою закону, полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на нього певних обов`язків та застосування до нього відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.
Наслідки такого випробовування чітко визначені в КК Україні, який передбачає лише два взаємовиключних варіанта.
В першому випадку, відповідно до ч.1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
І навпаки, в протилежному випадку, згідно з ч.2-3 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
За такого, для того щоб вирішити питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням необхідне надання доказів фактів, описаних в ч.2-3 ст. 78 КК України (в частині факту вчинення особою нового злочину протягом іспитового строку - відповідно до презумпції невинуватості таким доказом може бути виключно вирок суду, який набрав законної сили).
І навпаки, для того, щоб суд вирішив питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто однозначно та впевнено стверджувати, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили. В разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати - звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.
В даному випадку, на думку суду, жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).
З аналізу вказаної презумпції слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.
Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.
Не порушує такої презумпції і рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (а, отже, доказів передчасності однозначного висновку що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, гарантованих презумпцією невинуватості та стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування, аніж ті обставини та той етап, на якому гарантується презумпція невинуватості.
Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, провадження по якому перебуває на стадії судового розгляду, то це на даному етапі унеможливлює і прийняття рішення про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, і прийняття рішення про звільнення такого засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, бо обидва рішення в такому разі будуть передчасними без вирішення відповідним судом рішення про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За таких обставин в задоволенні клопотання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку щодо ОСОБА_4 слід відмовити через його передчасність.
Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням в зв`язку із закінченням іспитового строку - відмовити.
Повернути Вінницькому МВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області особову справу № 114/2020 відносно ОСОБА_4 .
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду впродовж 7 діб з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали суду проголошено 24.12.2021 року о 15.00 год..
Суддя ОСОБА_1 .