Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

3 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000055 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Строкова Переяслав-Хмельницького району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого:

1) вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду

Київської області від 28.04.2006 за ч.3 ст.185, ст.304 КК України

на 3 роки позбавлення волі;

2) вироком Апеляційного суду міста Києва від 27.04.2007 за п.12 ч.2 ст.115,

ч.1 ст.122 КК України на підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України

на 14 років позбавлення волі;

3) вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду

Київської області від 23.12.2016 за ч.3 ст.186 КК України на підставі

ст.71 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі, звільненого у зв`язку з відбуттям покарання 19.03.2021,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 16.07.2021 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_8 і правильність кваліфікації його дій, однак вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про недотримання судом вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вважає, що суд безпідставно врахував як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б підтверджували добровільну критичну оцінку особою своєї протиправної поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність, а визнання ОСОБА_8 вини є намаганням під тиском беззаперечних доказів уникнути справедливого покарання за вчинене. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, не відшкодована, а викрадене майно повернуто потерпілому органом досудового розслідування у зв`язку з викриттям злочинної діяльності обвинуваченого. Також суд не дав належну оцінку ступню тяжкості кримінального правопорушення, яке ОСОБА_8 вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з установи виконання покарання, особу винного, який не вжив заходів для працевлаштування, що свідчить про його антисоціальну спрямованість, небажання відмовитися від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 28 березня 2021 року близько 23 години ОСОБА_8 , перебуваючи біля зали очікування № 2 залізничного вокзалу станції Київ-Пасажирський, що на пл. Вокзальній, 1 в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з підвіконня належну ОСОБА_10 сумку, в якій знаходився фотоапарат Sony з флеш-накопичувачем об`ємом 8 Гб, USB-кабелем Туре-С вартістю 873 гривні. Після цього ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість є слушними.

Так, згідно з ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Цих вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримано не було.

Суд у вироку зазначив, однак належним чином не врахував особу винного, який тричі судимий, у тому числі за злочини проти власності, обставину, яка обтяжує покарання. ОСОБА_8 відбував покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком і вчинив нове кримінальне правопорушення через 9 днів після звільнення з установи виконання покарань, що свідчить про небажання вести законослухняний спосіб життя і дотримуватись загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки.

Помилковими є і висновки суду, який врахував як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, оскільки, крім формального визнання вини, даних про критичну оцінку обвинуваченим своїх дій, осуд своєї поведінки, висловлення жалю з приводу вчиненого, тощо, матеріали кримінального провадження не містять.

А тому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання як за видом, так і за розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Згідно з ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Тому відповідно до вимог ст.ст.414, 420 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Ухвалюючи вирок у цій частині, колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що ОСОБА_8 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, відсутність суспільно небезпечних наслідків у зв`язку з поверненням викраденого майна потерпілому працівниками поліції, особу винного, який не має постійного місця проживання, власної сім`ї, не працює, неодноразово судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів не вбачає.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень.

Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на запропонований прокурором строк.

Саме таке покарання, яке полягає в ізоляції та поміщенні до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде відповідати вимогам ст.65 КК України за своїм видом та буде необхідним для досягнення його мети, тобто необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Підстав для скасування вироку і ухвалення нового з визнанням ОСОБА_8 винуватим колегія суддів не вбачає, оскільки зміст апеляційної скарги свідчить про згоду прокурора з вироком у цій частині, і в апеляційній скарзі порушується питання про скасування вироку виключно в частині призначеного покарання. А тому апеляційна скарга задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік 3 /три/ місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 3 листопада 2021 року.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 березня 2021 року по 2 листопада 2021 року включно.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3