Провадження № 1-кс/760/7915/21
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду в м.Києві скаргу ОСОБА_3
на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень.
Скарга обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 було подано на ім`я керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України заяву від 28.08.2021, вих.№4474/28, про вчинення ФОП ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України.
Скаржник вказує, що всупереч вимогам ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.
Враховуючи вищенаведене та посилаючись на стст.7, 9, 55, 56, 214, 303-307 КПК України, скаржник по суті просить слідчого суддю зобов`язати керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України:
- внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 28.08.2021, вих.№4474/28, про вчинення ФОП ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України;
- надати ОСОБА_3 належним чином завірені витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань та пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, що відповідають зазначеним кваліфікаціям вчиненого злочину - ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України;
- повідомити суд про виконання ухвали слідчого судді;
- зазначити в резолютивній частині ухвали вказані ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінальних правопорушень статті, а саме: ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст.170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, у поданій скарзі просив проводити судове засідання за його відсутності.
До слідчого судді надійшли пояснення представника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , в яких зазначено, що в поданій ОСОБА_3 заяві від 28.08.2021, вих.№4474/28, зареєстрованій 28.08.2021 за №В-10961, про вчинення кримінальних правопорушень не наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційного кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку з чим заяву скеровано листом від 01.09.2021 до Головного управління Національної поліції у м. Києві та Державної податкової служби України, про що заявника повідомлено. З огляду на викладене, представник Національного антикорупційного бюро України просив в задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути справу без його участі за наявними письмовими поясненнями.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Виходячи з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 до керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України було подано заяву від 28.08.2021, вих.№4474/28, про вчинення ФОП ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України, яка була зареєстрована уповноваженими службовими особами Національного антикорупційного бюро України за вх.ЗГ №В-10961. Однак, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.
При дослідженні матеріалів скарги, у тому числі копії заяви ОСОБА_3 про вчинені кримінальні правопорушення, слідчим суддею встановлено, що твердження скаржника про вчинення ФОП ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 111, ст. 170, ч.2 ст. 212, ст. 212-1, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України, зводяться до наступного.
Як вказує ОСОБА_3 , 18.12.2020 рішенням Деснянського районного суду м.Києва у справі №754/16191/16-ц було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 . Не погодившись із вищевказаним рішенням Деснянського районного суду м.Києва ФОП ОСОБА_4 уклав договір на надання адвокатських послуг з адвокатом ОСОБА_6 щодо представництва інтересів ФОП ОСОБА_4 в Київському апеляційному суді та в Касаційному цивільному суді Верховного Суду.
Як зазначив ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_4 , було складено апеляційну скаргу, яку подано до Київського апеляційного суду із пропущеними строками для подачі апеляційної скарги. При цьому, судовий збір сплачено у значно меншому розмірі, додатки, долучені до апеляційної скарги, не завірені у встановленому законодавством порядку, у скарзі зазначено неправдиві дані.
У заяві вказується, що незважаючи на наявність низки процесуальних порушень, колегія суддів Київського апеляційного суду прийняла до розгляду вищевказану апеляційну скаргу та 17.05.2021 винесла постанову, якою рішення Деснянського районного суду м.Києва у справі №754/16191/16-ц було повністю скасовано.
При цьому, ОСОБА_3 зазначає, що діями ФОП ОСОБА_4 , який, на думку заявника, вступив у корупційну змову із суддями, державі було нанесено збиток у сумі судового збору (майже 1 000 000 грн.), а ОСОБА_3 1 000 000 грн. матеріальної шкоди, а моральної ще на 200 000 грн., разом на 1 200 000 грн.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Виходячи з ч.2 ст.214, ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення стст.214, 219 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, п.1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Тобто, виходячи з вищенаведених положень законодавства України реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Вищезазначене повністю узгоджується із ст.2 КПК України, згідно з якою завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб, зокрема, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Аналогічна по суті позиція викладена в Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013, ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в справі № 991/9397/20, провадження №11-сс/991/965/20, згідно з якою внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення прав та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це вже є іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
Крім того, слідчий суддя також ураховує, що в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 чітко зазначено, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Та передусім у даному випадку слідчий суддя зобов`язаний дотримуватися такої конституційної основної засади судочинства (загальної засади кримінального провадження) як диспозитивність, що, серед іншого, передбачає свободу сторін в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України), зокрема, в обов`язку скаржника довести слідчому судді обґрунтованість своєї скарги.
Крім того, виходячи з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, який здійснюється, серед іншого, шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність в порядку, передбаченому главою 26 КПК України.
Проте ні в скарзі, ні у доданій до скарги копії заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2021, вих.№4474/28, взагалі відсутні не тільки будь-які об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність ознак злочинів, вчинених ФОП ОСОБА_4 , але, передусім, дані, що підтверджують реальність конкретної події злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 КК України - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки; ч.3 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; ч.2 ст.212 КК України - ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), вчинене за попередньою змовою групою осіб, або якщо це призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах; ст.212-1 КК України умисне ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування чи страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації незалежно від форми власності або особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана його сплачувати, якщо таке діяння призвело до фактичного ненадходження до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування коштів у значних розмірах; ч.1 ст. 111 КК України - державна зрада, ст. 170 КК України - перешкоджання законній діяльності професійних спілок, політичних партій, громадських організацій. Зокрема, не зазначено, на яких підставах і які саме документи ОСОБА_3 вражає підробленим і в чому саме полягали тяжкі наслідки такого підроблення; в яких діях вбачаються ознаки шахрайства, вчиненого у великих розмірах, чи з використанням електронно-обчислювальної техніки; не зазначено, в чому конкретно та на яку суму полягає ухиляння ФОП ОСОБА_4 від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; не визначено в чому полягає державна зрада ФОП ОСОБА_4 , а саме чи то в переході на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, чи то у шпигунстві, чи в наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України і на користь якої саме іноземної держави, іноземної організації або їх представників; в чому полягав умисел адвоката ОСОБА_6 на перешкоджання законній діяльності професійних спілок, політичних партій, громадських організацій або їх органів тощо. Крім того, не вказано, коли саме відбулися події всіх цих, на думку ОСОБА_3 , злочинів, і до яких з них слід застосовувати ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 27 КК України, в чому конкретно полягали замах на кримінальні правопорушення та пособництво у їх вчиненні тощо.
Також не підтвердженими будь-якими відомостями, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, є твердження ОСОБА_3 про суму завданих йому злочинами збитків, яка становить 1 200 000 грн.
Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_3 , що в заяві про вчинені кримінальні правопорушення від 28.08.2021, вих.№4474/28, ним було вказано всі елементи вчиненого злочину: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а також всі ознаки вчиненого злочину: час, місце, спосіб, ПІП особи, місце її роботи і посаду, короткі обставини злочину, оскільки це не відповідає встановленим фактичним обставинам.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Таким чином, ФОП ОСОБА_4 як відповідач у справі наділений процесуальними правами на оскарження в апеляційному порядку рішення Деснянського районного суду м.Києва у справі №754/16191/16-ц.
Слідчий суддя також враховує, що виходячи з правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011, оцінка процесуальним діям суддів щодо розгляду конкретної судової справи може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій і не може даватись будь-якими іншими органами, в тому числі і слідчими органами.
При цьому, встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 17.05.2021 та постановлено витребувати з Деснянського районного суду м.Києва цивільну справу № 754/16191/16-ц. Таким чином, оцінку діям сторін та рішенню суддів Київського апеляційного суду від 17.05.2021 буде надано в порядку, визначеному ЦПК України.
Слідчий суддя враховує також відповідну судову практику. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (зокрема, справа "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom), справа "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom).
Крім того, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа №761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Також ухвалами колегій суддів судів апеляційної інстанції підтверджено обґрунтованість рішень слідчих суддів щодо відмов у задоволенні скарг на бездіяльність уповноважених службових осіб, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами про вчинення кримінальних правопорушень, у разі встановлення слідчими суддями відсутності ознак заявлених правопорушень, зокрема, від 18.01.2021 (справа №759/6624/20, провадження №11-сс/824/1109/2021), від 29.01.2021 (справа №991/297/21, провадження №11-сс/991/116/21), від 02.02.2021 (справа №991/106/21, провадження №11-сс/991/85/21), від 15.03.2021 (справа №760/1710/21).
Слідчий суддя також враховує судову практику щодо розгляду скарг ОСОБА_3 , зокрема ухвалу колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 16.06.2020 (справа № 991/3308/20, провадження №11-сс/991/486/20), в якій встановлено, що з матеріалів скарги вбачається, що за номером 0000162 об`єднано близько 250 кримінальних проваджень, розпочатих прокуратурою м. Києва за заявами ОСОБА_3 . Однак посилань на конкретні обставини таких злочинів ці заяви не містять. Такі обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_3 усвідомлює абстрактний характер звернень до правоохоронних органів з приводу вчинення злочинів різними посадовими особами та використовує правоохоронну та судову системи держави для виконання невластивих їм функцій. У даному кримінальному провадженні навіть сам по собі зміст заяви про кримінальне правопорушення дає достатні підстави колегії суду зробити висновок про відсутність події отримання посадовими особами прокуратури неправомірної вигоди від ОСОБА_3 або її вимагання чи зловживання службовим становищем, оскільки заява не містить конкретних обставин таких правопорушень, а посилання в ній на вимагання хабаря за допит особи в якості потерпілого, а не свідка позбавлене здорового глузду.
Крім того, Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви. Зокрема, вважається зловживанням таке поводження заявника, яке явно суперечить цілям права на індивідуальне звернення, передбаченого Конвенцією, і перешкоджає належній роботі Суду або належному перебігу провадження («Miролюбовс та інші проти Латвії»).
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.08.2021, вих.№4474/28, про вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись стст. 19, 126, 129 Конституції України, ст.2 КК України, стст. 2, 214, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.08.2021, вих.№4474/28, про вчинення кримінальних правопорушень, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1