ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2033/21 Номер провадження 11-сс/814/4/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_7 та накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219, на вилучені 10 вересня 2021 року під час огляду місця події 9 колод деревини:
довжиною 2,54 м, діаметром 60 см;
довжиною 2,51 м, діаметром 40 см;
довжиною 2,23 м, діаметром 36 см;
довжиною 2,48 м, діаметром 40 см;
довжиною 4,1 м, діаметром 17 см;
довжиною 3,7 м, діаметром 32 см;
довжиною 3,2 м, діаметром 29 см;
довжиною 3,82 м, діаметром 21 см;
довжиною 3,82 м, діаметром 22 см,
доручивши їх зберігання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовлено в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на трактор «ЮМЗ-6АЛ», із заводським номером НОМЕР_1 , 1984 року випуску, котрим володіє ОСОБА_8 ; причіп тракторний самосвальний, двохосний, що перебуває в користуванні ОСОБА_8 та повернуто їх останньому.

Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував необхідністю накладення арешту на речовий доказ - вилучену деревину, з метою запобігання її відчуження та знищення, одночасно дійшовши висновку про відсутність підстав для арешту транспортних засобів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на: 9 колод деревини - довжиною 2,54 м, діаметром 60 см; довжиною 2,51 м, діаметром 40 см; довжиною 2,23 м, діаметром 36 см; довжиною 2,48 м, діаметром 40 см; довжиною 4,1 м, діаметром 17 см; довжиною 3,7 м, діаметром 32 см; довжиною 3,2 м, діаметром 29 см; довжиною 3,82 м, діаметром 21 см; довжиною 3,82 м, діаметром 22 см; трактор «ЮМЗ-6АЛ», із заводським номером 384252, 1984 року випуску; причіп тракторний самосвальний, двохосний, які залишити на зберігання на території Відділення поліції №2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: відповідальність за ч.1 ст.246 КК України настає також за перевезення незаконно спиляної деревини, при цьому, трактор та причіп з навантаженими на нього 9 колодами деревини є важливими речовими доказами у кримінальному провадженні; наявні ризики спотворення, знищення та відчуження транспортних засобів, вилучена деревина необхідна для проведення судових експертиз, у той час як відсутні дані про те, що ОСОБА_8 може забезпечити належне її збереження за існування ризиків псування, пошкодження, знищення та втрати такої деревини.

Крім того, прокурор посилається на те, що слідчий суддя в судовому рішенні не встановив конкретне місце зберігання ОСОБА_8 деревини з тим, щоб слідчий за першою потребою мав доступ до неї та міг використовувати останню для проведення слідчих дій та експертиз.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог слідчим суддею дотримано.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що Відділенням поліції №2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2021 року за №0000219, за ознаками кримінального правопорушення ч.1 ст.246 КК України, а саме за фактом перевезення 10 вересня 2021 року в с. Вільховатка Полтавського р-ну Полтавської обл. трактором «ЮМЗ» у причепі свіжоспиляних колод деревини в кількості 9 штук.
10 вересня 2021 року слідчим проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості біля буд. АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено трактор «ЮМЗ-6АЛ», із заводським номером НОМЕР_1 , 1984 року випуску, приєднаний до нього причіп тракторний самосвальний, двохосний, у кузові останнього 9 колод деревини: довжиною 2,54 м, діаметром 60 см; довжиною 2,51 м, діаметром 40 см; довжиною 2,23 м, діаметром 36 см; довжиною 2,48 м, діаметром 40 см; довжиною 4,1 м, діаметром 17 см; довжиною 3,7 м, діаметром 32 см; довжиною 3,2 м, діаметром 29 см; довжиною 3,82 м, діаметром 21 см; довжиною 3,82 м, діаметром 22 см (а.с. 6).
Відповідність вилучених колод деревини критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та необхідність накладення арешту на них ніким з учасників провадження не оспорюється.
Разом з тим, доводи прокурора про накладення арешту на зазначену деревину з передачею її на зберігання до ВП№2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області є непереконливими.

У ході розгляду клопотання та апеляційної скарги слідчий, прокурор не навели достатні агрументи та не довели обставини, які підтверджують те, що незастосування арешту на деревину в зазначений автором клопотання спосіб призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі майна, та відповідно те, що застосований слідчим суддею спосіб арешту майна не буде дієвим заходом забезпечення провадження. Доводи клопотання та скарги висновків слідчого судді не спростовують.

При цьому, під час розгляду слідчим суддею клопотання сам ОСОБА_8 не заперечував перевезення ним колод деревини за допомогою трактора «ЮМЗ-6АЛ», з причіпом до нього, пояснив, що придбав її в іншої особи, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції. 14 вересня 2021 року після накладення слідчим суддею арешту на вказані колоди ОСОБА_8 було попереджено про кримінальну відповідальність за здійснення незаконних дій з цим речовим доказом, що підтверджується розпискою в матеріалах кримінального провадження. Так, ст.388 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Будь-яких фактичних даних, які б свідчили про здійснення з майном, на яке накладено арешт, дій, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України в матеріалах провадження немає та в суді апеляційної інстанції прокурором надано не було.
Отже, висновки слідчого судді в частині арешту деревини є праильними та зробленими з дотриманням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також не будуть становити «особистий надмірний тягар для особи».

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не встановив конкретне місце зберігання ОСОБА_8 деревини з тим, щоб слідчий за першою потребою мав доступ до неї, є безпідставними, оскільки в резолютивній частині судового рішення постановлено зберігати ОСОБА_8 9 колод деревини за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого в частині арешту транспортних засобів: трактора «ЮМЗ-6АЛ» та причіпа до нього.

За ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ч.1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На думку колегії суддів, у клопотанні про арешт майна та апеляційній скарзі не обґрунтовано та під час їх розгляду слідчим і прокурором не доведено обставин для застосування ініційованого ним заходу забезпечення кримінального провадження щодо вилучених трактора «ЮМЗ-6АЛ», причіпа до нього, в той час як тягар доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на сторону обвинувачення.

Так, апелянтом не доведено, що за обставин даного кримінального провадження арешт трактора та причіпа до нього є єдиним можливим засобом дослідження і збереження згаданих матеріальних об`єктів, не вказано для яких потреб досудового розслідування на них необхідно накласти арешт (проведення слідчих, процесуальних дій), а також не наведено дані, котрі б свідчили про ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Будь-яких обґрунтувань та доказів, які би підтверджували зворотне, прокурором у суді апеляційної інстанції наведено не було, при тому, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється більше 4 місяців.

Одночасно слід зазначити, що з аналізу положень глави 17 КПК України вбачається, що сама лише наявність ознак речового доказу не є безумовною і достатньою підставою для обмеження права особи на володіння, розпорядження і користування належним їм на праві власності майном шляхом його арешту.

Натомість зазначена прокурором в суді апеляційної інстанції підстава для арешту майна у вигляді можливого подання цивільного позову стороною обвинувачення, не ґрунтується на вимогах КПК України, оскільки з доданих до клопотання матеріалів установлено, що в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, що унеможливлює накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.п.4 ч.2 ст.170 КПК України. До того ж, арешт транспортних засобів з наведених мотивів свідчитиме про вихід за межі клопотання органу досудового розслідування, оскільки за змістом останнього слідчим ставилось питання про застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження лише з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року, якою накладено арешт на вилучені 10 вересня 2021 року під час огляду місця події 9 колод деревини та відмовлено у накладенні арешту на трактор «ЮМЗ-6АЛ», із заводським номером НОМЕР_1 , 1984 року випуску; причіп тракторний самосвальний, двохосний - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4