ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 653/3627/20
Номер провадження : 11-кп/819/1000/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року листопада місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000469 від 14.10.2020 року,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ, Херсонської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді шести місяців арешту. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Після вступу вироку в законну силу направити ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання. Вирішено питання щодо досудових витрат та речових доказів.

Вироком суду встановлено,що ОСОБА_7 13 жовтня 2020 року близько 13 години 05 хвилин, прибувши на законних підставах до публічно-доступного місця, а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з якого діючи таємно, реалізуючи прямий корисливий умисел, спрямований на таємне незаконне безоплатне заволодіння чужим майном, викрав жилетку марки «Jordan», яка знаходилась у продажі магазину, після чого з викраденим майном покинув місце події, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду гр. ОСОБА_9 суму 803,33 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з вироком суду та вважає його надто суворим та таким, який не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Вказує, що суд у вироку не послався на такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття, незначний розмір викраденого майна, який він відшкодував, на обліку у лікаря-психіатра він не перебуває, спиртними напоями не зловживає, має тимчасові заробітки працюючи по найму, активно сприяв у розкритті злочину, але суд не врахував ці обставини при ухвалені вироку та призначив йому надто суворе покарання. Вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства. Просить вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 05 серпня 2021 року у частині призначення покарання змінити та призначити йому за ч.1 ст.185 КК України більш м`яке покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі через суворість є безпідставними з огляду на таке.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між призначеним судом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до кримінального проступку, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває,з 2014 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом опіоїдної залежності, непрацюючий, в силу ст.89 КК України не судимий, але має дві погашені судимості за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, вину визнав частково, та призначив йому покарання у виді шести місяців арешту.

Щодо посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на такі пом`якшуючи обставини, які суд не взяв до уваги, як щире каяття, відшкодування завданих збитків та активне сприяння у розкритті злочину, є непереконливими та безпідставними.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, яку, доречи, обвинувачений визнав частково, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненому правопорушенні повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні такі данні, які би підтверджували щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки, а також відшкодування завданої шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, призначаючи покарання дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, у виді шести місяців арешту, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його суворість, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)