ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/3170/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 635/7111/17 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.09.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000867 від 03.11.2015 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст . 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, -

встановила:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.09.2021 клопотання прокурора задоволено.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.11.2021 включно, відмовивши в клопотанні захисника про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.11.2021 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та ухвалити нове судове рішення, яким обрати обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що під час підготовчого судового провадження суд першої інстанції не має права розглядати клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу, оскільки частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового провадження має право розглядати виключно клопотання щодо обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів.
Крім того, судом під час розгляду клопотань прокурора враховано докази, досліджені під час безпосередньо судового провадження судом у складі іншої колегії суддів.
Також зауважує, що судом розглянуто та задоволено клопотання прокурора, які є незаконними та необґрунтованими, тобто жодна із обставин, на які посилається прокурор не є доведеною належними та допустимими доказами.
Вважає, що клопотання прокурора є безпідставним. Так, прокурор у своїх клопотанням посилається на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, як на підставу продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, судом не враховано, що обвинувачені ще до початку судового розгляду вже майже 9 років та 4 місяці (з врахуванням положень частини 5 статті 72 КК України) позбавлені волі.
Прокурором не доведено жодним доказом ризик переховування обвинувачених від суду, лише констатовано наявність такого ризику, але не зазначено, які конкретно докази підтверджують його наявність.
Також сторона захисту посилається, що суд в оскаржуваній ухвалі посилається на норми закону, що регулюють процесуальні питання під час судового розгляду.
Прокурор, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.
З ДУ «Харківський слідчий ізолятор» засобами електронної пошти надійшло повідомлення про неможливість участі обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, оскільки їх етаповано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова для розгляду справи.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 3 статті 422-1 КПК України, думку захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 , колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора та обвинувачених, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, так як в силу вимог частини 4 статті 422-1 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строк тримання під вартою, суд виходив з тих обставин, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються в скоєнні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених злочинною організацією, з урахуванням даних про особи обвинувачених, з метою запобігання спробам обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дійшов висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При цьому судом також враховано, що з часу обрання до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися підстави для такого запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які існували при застосуванні даного запобіжного заходу, та на час розгляду клопотання прокурора не зменшились, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_8 ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України; ОСОБА_10 ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_9 ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України. Тобто, обвинуваченим інкримінується вчинення ряду злочинів, у тому числі особливо тяжких, один з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд в своєму рішенні.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на учасників кримінального провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що вони з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, можуть вдатися до відповідних дій.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи фактичні обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинувачені вчинили, у тому числі, ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме, будучи членами злочинної організації, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілих та погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням у житло, а також викрадення потерпілих, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань із застосуванням зброї, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

До того ж, враховуючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , крім іншого, обвинувачуються у вчиненні злочину, направленого на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, зазначене свідчить про наявність ризику здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі обрання щодо них більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, а саме: переховуватися від суду, незаконно вливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинувачених та обставин кримінального провадження.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність існування ризиків колегія суддів вважає безпідставним, оскільки існування ризиків, в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду, об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні та на час апеляційного розгляду вони не зникли та не зменшилися.

За таких обставин колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не погоджується з посиланням сторони захисту в апеляційній скарзі щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених за умови скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності зміни запобіжного заходу внаслідок тривалого розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та неодноразового продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, та не можуть бути безумовною правовою підставою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на незаконність оскаржуваної ухвали та її невідповідність нормам статті 315 КПК України, апеляційний суд до уваги не приймає та з цього приводу зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, що свідчить про дотримання порядку продовження строку дії запобіжного заходу.

Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З врахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 не зможе забезпечити виконання ними процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та відсутності підстав для скасування ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.09.2021 за доводами апеляційної скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог частини 4 статті 28 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження щодо осіб, які тримаються від вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першої інстанції першочергово з метою запобігання надмірної тривалості судового розгляду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 199, 331, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.09.2021 залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду з урахуванням перебування обвинувачених під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: