Провадження 1-в/193/56/22
У Х В А Л А
іменем України

15 лютого 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
11 листопада 2021 року до суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням, згідно якого просить його звільнити умовно-достроково на невідбутий строк призначеного йому покарання. В обгрунтування клопотання вказує, що настала "пільга" умовно-дострокового звільнення його від бування покарання, вважає, що його поведінка та ставлення до праці в достатній мірі свідчить про його виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.
Представник Софіївської виправної колонії № 45 ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що за час відбування покарання ОСОБА_5 досить негативно характеризувався, на даний час він не довів свого виправлення, а тому як наслідок не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував просити задоволення клопотання засудженого, вважає що ОСОБА_5 на даний час не досяг мети призначеного покарання, та, як наслідок, не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Дослідивши матеріали особової справи, матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку:
Судом встановлено, що за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2018 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121, 71 КК України до 5 років і 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 12.08.2017. Кінець цього строку - 12.11.2022.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Згідно наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 12.08.2017. Спочатку він перебував у Дніпропетровському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо. Вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень він не мав.
З 27.07.2018 року продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання у вказаній установі характеризується негативно, не завжди дотримується норм, що визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, тому з метою стимуляції правослухняної поведінки у засудженого, його одного разу було заохочено. Проте, ніяких позитивних змін не відбулось, засуджений постійно потребує додаткового контролю за поведінкою з боку персоналу. Має чотири стягнення у вигляді доган. До виконання передбачених вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, але під контролем адміністрації, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Бере участь у реалізації диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», відвідує їх регулярно але формально. Соціальні зв`язки з рідними підтримує, отримує посилки та листи.
Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я, наявність у засудженого за весь час перебування його в місцях позбавлення волі лише одного заохочення, формальне перебування ним у програмах диференційованого виховного впливу, відсутність сумлінної поведінки і взагалі прагнення стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про відсутність підстав передбачених ст.81 КК України для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений може подати апеляційну скаргу у вказаний строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1