Справа № 446/1200/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000227 від 30.05.2020 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивник, Калуського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого менеджером ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 30 травня 2019 близько 10.30 год.,керуючи автомобілем марки «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням «Київ-Чоп» поблизу с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району Львівської області в напрямку м. Чоп, грубо порушив вимоги пункту 1.2. Розділу 1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306,ким передбачено що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, пункту 2.3. б. Розділу 2, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою,відповідно реагувати на її зміну,стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу,технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та пункту 12.1 Розділу 12 яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку,а також особливості вантажу,що перевозиться,і стан транспортного засобу,щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки і погодних умов та не обрав безпечної швидкості руху для виконання маневру проїзду лівого повороту дороги,внаслідок чого з`їхав на узбіччя, після чого втратив контроль над керованістю автомобілем та здійснив виїзд в правий по напрямку свого руху кювет,тобто за межі проїжджої частини ,де перекинувся.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 ,отримала тілесні ушкодженняу вигляді ЗСХМТ,закритий неускладнений компресійний перелом тіла ThI2 хребця 1 ст.,перелом правого поперечного відроскаL1 хребця,забій грудної клітки,остеопороз, остеохондроз хребта, де закритий неускладнений компресійний перелом тіла ThI2 хребця, перелом правого поперечного відроскаL1 хребця,виник незадовго до госпіталізації від комбінованої дії тупих предметів, якими, зокрема, могли бути виступаючі частини салону автомобіля, а саме виникли при ДТП 30.05.2020 та згідно висновку судово-медичного експерта №39/2020 від 30.06.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Таким чином ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину ускоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, зазначив,що 30.05.2020 приблизно о 10.30 год. він керував транспортним засобом марки «VolkswagenCaddy» д.н.з. НОМЕР_1 та у салоні автомобіля перебувала потерпіла ОСОБА_6 у с. Банюнин, Кам"янка-Бузького району він не впорався з керуванням та з`їхав у кювет Потерпіла отримала ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Шкоду потерпілому відшкодував частково, у розмірі 10000 грн. Вказав про те, що кримінальне правопорушення вчинив не умисно та не мав жодного наміру завдати шкоди потерпілій.
Потерпіла в судовому засіданні цивільний позов підтримали повністю. Розповіла про те, що знаходилась у автомобілі яким керував ОСОБА_3 та їхали з м.Києва. самої дорожньо-транспортної пригоди вона не пам`ятає,оскільки це відбулось миттєво. Вказала по те, що в результаті дорожньо -траснпортної пригоди отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні. Потерпіла зазначила, що після вчинення обвинуваченим ДТП вона перебувала на амбулаторному лікуванні, на стаціонарному лікуванні. Після отриманих травм вона втратила працездатність на 91 день та перебувала на лікарняному, при цьому не отримуючи доходу. ДТП винуватцем якої являється обвинувачений стала єдиною причиною, що позбавила її можливості отримувати прибуток і тому вона оцінює втрачену вигоду в сумі 80000 грн. Також їй завдана і моральна шкода, так як вона змушена була проходити тривалий курс лікування, пережила сильний психологічний стрес під час ДТП і станом на сьогоднішній день не цілком отямилась від подій що мали місце 30.05.2020. Щодо призначеного покарання просила суд суворо не карати обвинуваченого, однак заперечила щодо призначення йому покарання у вигляді штрафу, оскільки вважає, що обвинувачений першочергово повинен сплатити їй кошти.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України його вина доводиться наступними доказами,зокрема:
Протоколом з огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.05.2020,проведеного на автодорозі М 06 Київ-Чоп з фототаблицею до нього (а.с.6-15)
Висновком експерта № 15/2/682 від 09.06.2020 ,згідно до якого на момент огляду гальмівна система та система рульового керування досліджуваного автомобіля «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією; на момент огляду система зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в технічно несправному стані по причині руйнування лівої блок фари.(а.с.30-35).
Висновком експерта № 39/2020 від 30.06.2020, відповідно до якого із предявленої медичної карти стаціонарного хворого № 13302/253 встановлено діагноз «ЗСХМТ`закритий неускладнений компресійний перелом тіла ThI2 хребця 1 ст.,перелом правого поперечного відроскаL1 хребця, забій грудної клітки, остеопороз, остеохондроз хребта,д е закритий неускладнений компресійний перелом тіла ThI2 хребця, перелом правого поперечного відроскаL1 хребця, виник незадовго до госпіталізації від комбінованої дії тупих предметів, якими, зокрема, могли бути виступаючі частини салону автомобіля, а саме виникли при ДТП 30.05.2020 та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. (а.с.40-41)
Суд вважає, що досліджені в ході судового розгляду докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими.
Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, поза будь-яким розумним сумнівом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження , а тому його дії вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності дост. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності дост. 67 КК України судом не встановлено.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, одружений, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем праці, частково відшкодував шкоду потерпілій .
З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, основний вид заробітку якого пов`язаний із керуванням автомобілем, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України (яка діяла в редакції статті станом на 30.05.2020) у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами. При призначені покарання судом враховано позицію прокурора.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно ст. 1166 ЦПК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Частинами 1,2,3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.1166ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року за №3 встановлено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
В ході розгляду справи, судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 зазначеного вище кримінального правопорушення, ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження, в результаті лікування яких остання зазнала витрат на лікування. При цьому з цивільного позову поданою потерпілою, сума витрат яку просить стягнути з обвинуваченого зазначена в розмірі 22 000 грн. В ході розгляду справи потерпіла вказалапро те, що обвинуваченим ОСОБА_3 їй частково відшкодовані витрати на лікування на суму 10 500 грн, при цьому зменшила позовні вимоги в цій частині. Крім цього, потерпілою до цивільного позову подано виписку із медичної карти з відповідними лікувальними та трудовими рекомендаціями та копії касових чеків на загальну суму в розмірі 3942,31 грн., що підтверджується касовими чеками, товарними чеками, квитанціями.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання лікарських засобів, матеріалів медичного призначення та медичних послуг у розмірі 3942, 31 грн., що підтверджується касовими чеками, товарними чеками, квитанціями.
Частинами 1,2,3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Абзацом 3 п.2, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, встановлено, що стосовно дост.28Кримінального процесуальногокодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст.49 КПК), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що завданням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було завдано моральну шкоду, яку необхідно відшкодувати за рахунок обвинуваченого. Однак, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди, враховуючи особу та майновий стан обвинуваченого дещо завищений. Враховуються стан здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню, суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 7 000,00 грн.
Крім того, ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_3 упущену вигоду, яку вона могла отримати у вигляді заробітної плати на ТзОВ «Новус Україна» у розмірі 80 000 грн. за період з червня по серпень 2020. У зв`язку із отриманими ушкодженнями ОСОБА_6 не змогла виконувати свої трудові обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене упущена вигода).
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.
Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верхового Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 упущеної вигоди в розмірі 80000 грн. на користь ОСОБА_6 , оскільки правове регулювання відносин між працівником та роботодавцем у період тимчасової непрацездатності працівника врегульовано нормами трудового законодавства, згідно положень якого період тимчасової непрацездатності працівника є оплачуваним.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядкуст. 124 КПК України.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 02.06.2020 на автомобіль «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 ,- скасувати на підставі ч. 4ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядкуст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.06.2020 на автомобіль «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «VolkswagenCaddy»д.н.з. НОМЕР_1 , який повернутий ОСОБА_3 - залишити за останнім.
Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 15/2/682 від 09.06.2020 сумі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3942,31 (три тисячі дев`ятсот сорок дві гривні тридцять одну копійку) грн. матеріальної шкоди та 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1