ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/285/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2596/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.259 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року стосовно ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 03.06.2021 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтоолександрівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказаним вироком встановлено, що 20.01.2021 року о 08.08 год. ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на порушення громадської безпеки, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою, розуміючи, що своїми діями він може викликати обстановку страху в населення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці та бажаючи їх настання, з мобільного телефону з сім-картою мобільного оператора «Lifecell» (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ), умисно зателефонував на спеціальну лінію оператора «102» ГУ НП України в Харківській області та повідомив неправдиву інформацію про замінування Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, Валківської міської ради Харківської області, навчальних закладів Валківського району Харківської області, в результаті чого 20.01.2021 року тимчасово було призупинено роботу вказаних установ.

Не погодившись з рішенням районного суду перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Валківського районного суду Харківської області від 03.06.2021 року стосовно ОСОБА_9 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення і неповноти судового розгляду, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свою апеляційну прокурор зазначає, що судовий розгляд в суді першої інстанції у цьому кримінальному провадженню провадився на підставі норм ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто у спрощеному порядку дослідження доказів. При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 надав показання, які фактично повністю суперечать викладеним у вироку обставинам справам, у зв`язку з чим судом першої інстанції не виконано вимоги ч.3 ст.349 КПК України в частині з`ясування правильності та повноти розуміння ОСОБА_9 змісту фактичних обставин пред`явленого обвинувачення.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення; думку захисника, який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
Як вбачається з відомостей матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Валківська центральна районна лікарня» та має другу (безстрокову) групу інвалідності з приводу психічного захворювання (арк.92).
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було проведено за участю захисника ОСОБА_7 .
Згідно звукозапису підготовчого судового засідання від 18.03.2021 року, судом встановлено, що відповідно до доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, захисник ОСОБА_7 діяв в інтересах ОСОБА_9 тільки на час затримання останнього та під час тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість захисника ОСОБА_7 приймати участь у розгляді цього кримінального провадження.
При цьому, суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, не ухвалював судових рішень щодо залучення захисника за призначенням для надання безоплатної вторинної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
03.06.2021 року обвинуваченого ОСОБА_9 доставлено приводом до суду першої інстанції, проведено підготовче судове засідання та судовий розгляд, за наслідками якого було ухвалено обвинувальний вирок.
Разом з цим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про можливість проведення та закінчення судового розгляду у цьому кримінальному провадженні без залучення захисника за призначенням для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки останній має другу (безстрокову) групу інвалідності з приводу психічного захворювання, що об`єктивно свідчить про наявність обставин, передбачених п.3 ч.2 ст.52 КПК України.
Згідно п.4 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Таким чином, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції порушено право ОСОБА_9 на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.412 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

Крім того, як вбачається з відомостей, що містяться у матеріалах кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при судовому розгляді застосував спрощену процедуру, передбачену ч.3 ст.349 КПК України, стосовно дослідження фактичних даних та доказів.
Відповідно до оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, а саме у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.
З аналізу диспозиції ч.1 ст.259 КК України вбачається, що вказаний злочин вчиняється з прямим умислом.
Зі звукозапису судового засідання від 03.03.2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 надав показання, які фактично повністю суперечать формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, ОСОБА_9 вказав, що зранку 20.01.2021 року на його мобільний телефон зателефонував скритий номер, піднявши трубку, він почув чоловічий голос, який повідомив, що заміновано Валківський ВП, Валківську мерію та школу, тому відразу ж вирішив зателефонувати на 102 з телефону матері, щоб врятувати людей. Не знає, чому саме йому телефонували та звідки знають його номер. Усвідомлював, що інформація не перевірена, про що також не повідомив поліції. Підтвердив, що поліції не повідомляв свої особисті дані, так як боявся бути викритим.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 фактично заперечував наявність в нього умислу на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян та зазначив, що він був поставлений в оману невідомим і був впевнений у реальності такої загрози.
За таких обставин, судом першої інстанції неналежно виконані вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме в частині з`ясування правильності та повноти розуміння ОСОБА_9 змісту фактичних обставин обвинувачення.
При цьому, при застосуванні норм ч. 3 ст. 349 КПК України, єдиним доказом на підтвердження встановлених судом обставин є лише зміст показань обвинуваченого. Зазначена обставина є істотною, оскільки впливає на правильність висновків суду в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого, що пов`язано з правильністю призначеного покарання.
Неналежне з`ясування процесуальної позиції обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду, фактичне протиріччя у мотивувальній частині вироку змісту його показань висунутому обвинуваченню - свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Тобто, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що обвинувачений не повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився лише допитом обвинуваченого.
На думку колегії суддів, внаслідок застосування норм ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням наданих обвинуваченим показань, вказані обставини залишилися недослідженими в суді першої інстанції, що свідчить про неповноту судового розгляду, яка перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог ст. 370, п. 2 ч. 1 ст. 410, п. 1 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_9 не мав захисника і самостійно здійснював свій захист, вказані обставини свідчать не тільки про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України, а також і вимог ч.6 ст.22 КПК України, згідно якої, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
На вищевказані процесуальні порушення обґрунтовано посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді, що з урахуванням зазначених обставин належить вважати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Поряд з цим, оскаржуваний вирок не є належним чином вмотивованим, оскільки в ньому, всупереч вимог ст. 370 та ч. 3 ст. 374 КПК України, не зазначено в чому фактично обвинувачений визнав себе винним, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 фактично заперечував наявність в нього умислу на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, що суперечить формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.
З огляду на викладене вбачається, що при судовому розгляді в суді першої інстанції порушено загальні засади кримінального провадження, передбаченні у нормах ст.ст. 9 ч.1; 22; 23; 26 КПК України, що вочевидь свідчить про обґрунтованість апеляційного прохання прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку, ухваленого з порушенням процесуального закону.
Зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п.п. 10, 13, 16 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці, а також зазначені вище, вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення. Разом з цим, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - є частиною національного законодавства.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1, п.4 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409 КПК України, що не погіршує становище обвинуваченого.
Тобто вирок підлягає скасуванню лише внаслідок допущених судом істотних процесуальних порушень.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст. 416 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1, 3; ст. 412 ч. 1; 412 ч.2 п.4; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Валківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року стосовно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді