У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2021 Справа №607/16162/21

Провадження 1-кс/607/5336/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2021 у справі №607/5509/21, в кримінальному провадженні №0000492 від 22.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням в якому просив скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні №0000492 від 22 грудня 2020 року, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2021 року по справі №607/5509/21 на грошові кошти в сумі 5460 євро, а саме: - купюри номіналом 100 євро у кількості 35 штук та 50 євро у кількості 39 штук, 5 євро у кількості 2 штуки, які вилучені 28 березня 2021 року в процесі обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 вказує на те, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000492 від 22 грудня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України, в якому ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст. 186 ч.3, ст.187 ч.4 КК України.
Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_5 від 06 квітня 2021 року (справа № 607/5509/21) частково задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 22 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, про арешт належного ОСОБА_4 майна і накладено арешт на майно, яке було вилучено 28 березня 2021 року в ході проведення обшуків. Зокрема, вказаною ухвалою накладено арешт на грошові кошти в сумі 5460 євро (купюри номіналом 100 євро у кількості 35 штук та 50 євро у кількості 39 штук, 5 євро у кількості 2 штуки), вилучені в процесі обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;
Заявник вказує, що вказані грошові кошти належать не ОСОБА_4 , а його матері ОСОБА_7 , які вона отримала на зберігання від своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що батько ОСОБА_4 - ОСОБА_10 повідомляв в судовому засіданні 06 квітня 2021 року при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене в процесі обшуку майно. Вказаний факт підтверджується також тим, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 проживає разом з сім`єю (батьки та брат). Так, з протоколу обшуку від 28 березня 2021 року, проведеного за вказаною адресою, вбачається, що обшук проводився в ОСОБА_10 (батько ОСОБА_4 ) і саме йому вручався другий примірник вказаного протоколу. А на другій сторінці протоколу обшуку серед "інших учасників" обшуку вказаний брат ОСОБА_4 - ОСОБА_11 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Адвокат також вказує, що вказані грошові кошти вже майже шість місяців перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування і у слідства було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій із вказаними речами, призначення експертиз, встановлення та збереження важливих для слідства фактичних даних, які б могли мати доказове значення.
Окрім цього, 31 серпня 2021 року органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000492 та надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, проведення будь-яких подальших слідчих дій, в тому числі і з вказаними грошовими коштами, виключається.
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування призначалось проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої, зокрема, ставилось питання щодо збігу генетичних ознак клітин, виявлених на окремих купюрах номіналом 100 та 50 євро (з числа вилучених під час обшуку в помешканні ОСОБА_4 ), з генетичними ознаками букального епітелію (слини)потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Згідно висновку експерта від 01.06.2021 року № СЕ 19/109-21/4426-БД такого збігу не встановлено.
З огляду на викладені обставини, адвокат вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту до вказаних грошових коштів, а тому наявні достатні підстави для його скасування.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому викладених.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури за клопотанням якого було накладено арешт в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд клопотання належним чином, що не перешкоджає розгляду клопотання у відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).
При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду.
Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку на власника майна. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Викладене свідчить про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. Відтак саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000492 від 22 грудня 2020 року накладено арешт з поміж іншого на кошти в сумі 5460 євро, а саме: купюри номіналом 100 євро у кількості 35 штук (загальною сумою 3500 євро) із наступними серіями та номерами: RB, RB, MO, RB, RB, NA, NA , RB, EA, UC, UD, ЕА, RB , N5, N3, RB , SB, ЕА, ЕА, UB, S5, V6, N4, ЕА, ЕА, RB, ЕА, ЕА, ЕА, X8, U4, S2, UB , ЕА , UD ; купюр номіналом 50 євро у кількості 39 штук (загальною сумою 1950 євро) із наступними серіями та номерами: SA, SB, ЕА, SP, SE, SB, SB, SA342551823, RB, RB, MD, ZC, SA, RC , SB, EB9, WA, EB, EB, VA, EB, EB, WA, VB, SC, WA, EB, RC, RC, RC, WA, SB, ZD, UD054630744, UB, UC, SC, VA, WB02399291; купюр номіналом 5 євро у кількості 2 штуки (загальною сумою 10 євро) із наступними серіями та номерами: MA, VA.
Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, арешт накладений з метою забезпечення збереження речового доказу та для запобігання ризикам його приховування, знищення та перетворення.
В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 зазначив, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту до вказаних грошових коштів, оскільки 31 серпня 2021 року органом досудового розслідування. повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000492 та надано доступ до матеріалів кримінального провадження, відтак на думку адвокат із вказаним грошовими коштами проведено усі необхідні слідчі дії та експертизи.
Частини 1, 2 ст. 84 КПК України визначають, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

За змістом ст. 26, 42, 64-2, 174 КПК України саме власник майна має довести, те що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, чи те, що арешт накладений необґрунтовано.
Так, слідчий суддя, відхиляє посилання адвоката ОСОБА_3 на, те що в подальшому застосуванні арешту на кошти в сумі 5460 євро, а саме: купюри номіналом 100 євро у кількості 35 штук (загальною сумою 3500 євро), номіналом 50 євро у кількості 39 штук (загальною сумою 1950 євро), номіналом 5 євро у кількості 2 штуки (загальною сумою 10 євро), відпала потреба, оскільки до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, не подано таких доказів і в судовому засіданні, а заявником при зверненні до суду не доведено обставин, на які він посилається у своєму клопотанні, оскільки долучені документи в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування та обставин, викладених в ухвалі про накладенні арешту.
Враховуючи, що заявником у клопотанні та доданими до клопотання доказами не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, відтак з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.
Керуючись ст. 22, 26, 64-2, 84, 132, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2021 у справі №607/5509/21, в кримінальному провадженні №0000492 від 22.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1