Номер провадження: 11-сс/813/373/22
Номер справи місцевого суду: 497/77/22 1-кс/497/67/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 21.01.2022 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000003 від 01.01.2022 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна, вилученого в ході огляду, в рамках кримінального провадження №0000003 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Не погодившись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб «AUDI-4» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , користувачем якого являється підозрюваний ОСОБА_8 .Прокурор вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею залишено поза увагою вимоги ч.2 ст.170 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст. 167 КПК України. При цьому прокурор вказує, що заявлені вимоги клопотання про арешт майна відповідають завданням арешту майна та дієвості досудового розслідування, а накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідно для збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, а також проведення відповідних експертиз, оскільки зазначеним транспортним засобом безпосередньо було вчинено злочин.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Судовий розгляд проведено без участі власника майна та його представника, оскільки, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явились та про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. У зв`язку із чим, апеляційний суд, у відповідності до ч.4 ст.405 КПК, вважає можливим апеляційний розгляд провести за відсутності власника майна.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права власника майна на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останній, будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відділенням №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000003 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.286 КК України, скоєного за обставин, викладених у клопотанні слідчого.
Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 12.01.2022 року надано дозвіл на проведення огляду транспортного засіб «AUDI-4» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , користувачем якого являється підозрюваний ОСОБА_8 .
В ході проведення огляду зазначеного транспортного засобу він був вилучений, поміщений на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів та постановою слідчого транспортний засіб «AUDI-4» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000003 від 01.01.2022 року.
Оскаржена ухвала слідчого судді мотивована тим, що з клопотання сторони обвинувачення, а також долучених матеріалів не можливо встановити в яку саме дату було проведено огляд транспортного засобу та коли він був поміщений на майданчик для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів, зокрема було порушено вимоги КПК, щодо повернення вилученого майна, оскільки слідчому вже було відмовлено у накладені арешту на майно, так як було порушено строки звернення з таким клопотанням. Водночас, звертаючись повторно з клопотанням про накладення арешту на майно, органом досудового розслідування в процесуальному документі, а саме у протоколі огляду транспортного засобу виправлено дату огляду, що унеможливлює встановити строки звернення слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, такі висновки слідчого судді не відповідають нормам КПК України (далі - КПК), зокрема положенням ст.ст. 167, 170 КПК, з огляду на наступне.

Перевіряючи рішення слідчого судді, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Апеляційним судом встановлено, що на даній стадії досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування розслідуються обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внесеного до ЄРДР 01.01.2022 рокуза № 0000003. Слідчий відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна, вилученого в ході огляду, в рамках кримінального провадження №0000003 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, має важливе доказове значення та в разі не накладення арешту на це майно, існують достатні підстави вважати, що це майно, яке може містити на собі сліди злочину, може зникнути, може бути втрачено або пошкоджене, що перешкоджатиме кримінальному провадженню.
На думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства, з урахуванням того, що вилучений транспортний засіб має потребу у збереженні в цілях забезпечення кримінального провадження, проведення експертного дослідження вказаного майна та інших процесуальних дій.

При цьому апеляційний суд виходить з вимог ч.1, п.п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідно до яких, арешт майна допускається для збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
З огляду на зазначені вимоги закону, майно, яке є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України повинно арештовуватися незалежно від того у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З аналізу положень ст. 167, ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК випливає, що арешт майна в даному кримінальному провадженні по суті являє собою форму забезпечення дієвості цього провадження та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, яке взагалі, в деяких випадках, може перебувати не тільки у підозрюваного, але і в інших фізичних та юридичних осіб.

Разом з тим, слід зазначити, що посилання слідчого судді на виправлення органом досудового розслідування дати проведення огляду транспортного засобу, жодним чином не виключає доцільність накладення арешту на транспортний засіб з метою експертного дослідження.

Апеляційний суд констатує, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно не врахував вимог закону та конкретних обставин даного кримінального провадження, та фактично своєю ухвалою не забезпечив досягнення завдань кримінального судочинства та загальних засад кримінального провадження, передбачених положеннями ст.ст. 2, 7 КПК, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржену увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, шляхом постановленням нової ухвали про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 21.01.2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна, вилученого в ході огляду, в рамках кримінального провадження №0000003 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000003 від 01.01.2022 року та накласти арешт на транспортний засіб «AUDI-4» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , користувачем якого являється підозрюваний ОСОБА_8 , шляхом заборони його відчуження.
Виконання ухвали доручити слідчому в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000003 від 01.01.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4