ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, засудженого:

25.08.2016 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 15 п.6, п.12, п.13 ч.2 ст. 115, п.6, п.7, п.12, п.13 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений за час відбування покарання мав як стягнення, так і заохочення, працює нерегулярно, що вказує на нестабільну поведінку засудженого, тому вважає, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд не взяв до уваги того, що стягнення погашені у встановленому порядку, за час відбування покарання отримав професію, за сумлінну поведінку отримував заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язки, має житло, що свідчить про його соціальну адаптованість. Тобто вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81, ст. 107 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 25.08.2016 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 15 п.6, п.12, п.13 ч.2 ст. 115, п.6, п.7, п.12, п.13 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_7 рахується з 12.04.2014, кінець строку покарання 15.03.2023.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 12.04.2014. Під час під утримання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався негативно, за порушення вимог режиму утримання отримав 6 стягнень, заохочень не мав, до праці не залучався.

В Державній установі «Божковська виправна колонія № 16» ОСОБА_7 відбуває покарання з 06.06.2018. За час перебування в установі 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені та зняті у встановленому законом порядку, отримав 10 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці. На час звернення з поданням характеризувався позитивно. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться позитивно. За час перебування в установі отримав професію слюсаря з механоскладальних робіт. Бере участь у організації виховних заходів та реалізації програм диференційованого впливу, а також у роботі самодіяльних організацій.

За висновком установи ОСОБА_7 довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Разом з цим, як вбачається з довідки про наявність заохочень та стягнень, засуджений за час відбування покарання отримав 8 стягнення: 18.07.2014 та 31.07.2014 за встановлення міжкамерного зв`язку, 17.09.2014 та26.03.2015 за закривання оглядового вікна камери, а також невиконання вимоги «відбій», 18.02.2016 та 28.12.2016 за зберігання заборонених предметів, 10.04.2019 за невиконання команди «підйом», 27.04.2019 за зберігання мобільного телефону. А також отримав 10 заохочень 30.09.2018, 28.02.2019, 31.07.2019, 31.10.2019, 31.01.2020, 30.04.2020, 31.07.2020, 31.10.2020, 29.01.2021 та 30.04.2021 за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Окрім цього, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що 11.07.2018 ОСОБА_7 за порушення форми одягу дисциплінарне стягнення не накладалося, а з ним було проведено бесіду виховного характеру. Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_7 працював у липні, серпні, вересні та жовтні 2018 року, травні 2019 року, вересні та жовтні 2020 року, та з січня по травень 2021 року. Також, відповідно до наявних в особовій справі характеристик вбачається, що ОСОБА_7 в установі відбування покарання характеризується позитивно лише з травня 2020 року.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений протягом тривалого часу відбування покарання допускав значну кількість порушень режиму відбування, за що отримав стягнення, у тому числі за вчинення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання, майже не залучався до праці, а постійно почав працювати лише з січня 2021 року, а також те, що невідбута частина покарання складає значний строк, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання, так як засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення та звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4