ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/4208/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2421/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що від нього надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого, його захисника та прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 04 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 22 03 2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України з призначенням покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного йому за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 22 травня 2020 року, з дня його затримання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» залишено без змін.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 25 квітня 2020 року приблизно о 23-00 годині, ОСОБА_7 знаходячись біля кафе «У Байрама», за адресою: проспект Московський, 275/2 в м. Харкові, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності, а також спричинення шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, користуючись раптовістю своїх дій та алкогольним сп`янінням потерпілого ОСОБА_9 , наніс йому удар кулаком в обличчя, а саме лівої щоки, від чого потерпілий з висоти власного росту, впав на землю та знепритомнів. В цей час ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, нахилився над ОСОБА_9 та витягнув з карманів його куртки мобільний телефон Nokia 105DSTA-134 eac ua black, вартістю 399, 20 грн., гаманець з грошима у сумі 15 гривень та відійшов від ОСОБА_9 на певну відстань. В цей час ОСОБА_9 прийшов до тями та побачивши, що ОСОБА_7 йде з місця вчинення злочину, рушив за ним, вимагаючи, щоб останній повернув викрадене у нього майно. В цей час, ОСОБА_7 розвернувся та знову наніс потерпілому ОСОБА_9 удар кулаком в область обличчя, а саме правої скули, від чого останній з висоти власного росту впав на землю та знову втратив свідомість, а ОСОБА_7 , побачивши, у потерпілого на руці годинник Orient ЕМ5В-СО, вартістю - 800 грн., нахилився та знявши його з руки потерпілого забрав собі, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, саден на голові, саден на лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та завдана матеріальна шкода на загальну суму 1218,20 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив та в якій просить про скасування вироку, з посиланням на його незаконність та необґрунтованість та про призначення нового розгляду справи відносно нього у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, визнаючи його винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, безпідставно спирався на показання свідка ОСОБА_10 , які були ним надані під тиском двох співробітників поліції та у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що його клопотання про призначення експертизи з метою встановлення перебування свідка ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, було проігноровано судом першої інстанції.

Крім того, вказує, що оскільки судово-медичну експертизу щодо тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 було проведено аж через три дні після подій, то її не можна вважати належним доказом у справі, оскільки, враховуючи спосіб життя потерпілого, протягом трьох днів з ним могло відбутися що завгодно.

Зазначив, що з огляду на все вищевикладене, підстави кваліфікувати його дії за ч.1 ст. 187 КК України взагалі відсутні.

В прохальній частині апеляційної скарги міститься також клопотання обвинуваченого про допит у суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , проте, зважаючи, що судом першої інстанції в повній мірі надана оцінка допитам вищевказаних осіб та останні детально допитані щодо обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за недоцільне проводити їх повторний допит.

В той же час, колегія суддів зазначає, що про дату та час розгляду апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_9 був повідомлений належним чином, проте, у її розгляді брати участі не бажав, враховуючи його заяву від 20 08 2021 року.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок суду було подано також захисником ОСОБА_8 , яка, в свою чергу просить про скасування вироку та про призначення нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

В своїй апеляційній скарзі посилається на доводи аналогічні доводам обвинуваченого, разом з тим вказує, що факт втрати свідомості у результаті падіння потерпілого вбачається лише з його слів, оскільки свідок ОСОБА_10 цього моменту не бачив, відповідно до його показів, наданих 02 02 2021 року.

Крім того, зазначила, що оскільки під час події потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, то причиною його падіння на землю міг стати не напад з боку обвинуваченого та удар в голову, а саме кількість вжитого алкоголю.

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку розгляду справи останній відмовився від свої апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційних скарг, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду справи до апеляційного суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо незаконності прийнятого рішення та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України не визнав та пояснив суду, що 25 квітня 2020 року, приблизно з 18-00 до 24-00 години він перебував біля кафе «У Байрама» та розпивав спиртні напої. Спиртне вживав, у тому числі і з раніше незнайомими йому потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 . Потерпілий будучи п`яним його спровокував своєю поведінкою і він один раз його вдарив кулаком в обличчя. Коли потерпілий впав на землю то свідомість не втрачав, він допоміг потерпілому піднятися. Від падіння у потерпілого розстебнувся браслет наручного годинника. Для того щоб потерпілий не втратив годинника він його взяв собі на зберігання, повідомивши про це останнього. Потерпілому сказав, що поверне годинника коли той протверезіє. Потерпілий після цього кудись пішов. В подальшому передав годинника на зберігання ОСОБА_10 . Через деякий час, перебуваючи разом з ОСОБА_10 біля кафе знайшов мобільний телефон Nokia, кнопковий. Так як, телефон був заблокований, він вийняв з нього сім картки для того щоб вдома їх вставити у свій телефон та знайти його власника для подальшого повернення. Однак із-за того, що ОСОБА_10 бажав ще випити, а грошей у них не було, він пішов в бік Московського проспекту, де раніше незнайомій дівчині продав знайдений телефон за 70,00 гривень. Коли дівчина з ним розрахувалась до них підійшов потерпілий і повідомивши їм, що його пограбували попросив викликати поліцію. Дівчина стала телефонувати до поліції, а він пішов. Через деякий час неподалік кафе його затримали співробітники поліції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильних висновків про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який хоча і вказує про те, що потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, своєю поведінкою спровокував його, проте підтвердив, що наніс удар ОСОБА_9 кулаком в обличчя. При цьому зазначив, що взяв собі годинника ОСОБА_9 , який в подальшому передав на зберігання ОСОБА_10 .

Доводи ж апеляційних скарг щодо незаконності судового рішення та невідповідності висновків суду щодо визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що 25 04 2020 року, у вечірній час, після 18-00 години, знаходився неподалік метро «ХТЗ», де біля кафе «У Байрама» вживав алкогольні напої разом з незнайомим йому раніше ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 відійшов, приблизно о 23-00 годині до нього підійшов також раніше не знайомий ОСОБА_7 який, як йому здалось, знаходився у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно по відношенню до нього. Зробивши на таку поведінку ОСОБА_7 зауваження, останній кулаком правої руки несподівано став наносити йому удари в область голови, від чого він впав на землю та втратив свідомість. Прийшовши до тями помітив, що у нього відсутній гаманець, в якому знаходилися грошові кошти, було близько 15,00 грн., іменна банківська картка. Також зникли телефон Nokia та ключі від квартири. Побачивши неподалік від себе обвинуваченого, підійшов до нього з проханням повернути майно, на що той, тримаючи у себе в руках його гаманець, відповів, що за 500 грн. поверне викрадені речі. Він відмовився платити гроші ОСОБА_7 за свої речі, та в цей час обвинувачений наніс йому ще удар кулаком правої руки в обличчя, від чого він втратив свідомість та впав на землю, а коли прийшов до тями, то помітив відсутність наручного годинника Orient. Пізніше ОСОБА_9 помітив дівчину - ОСОБА_11 та підійшовши до неї попросив її мобільний телефон щоб викликати поліцію. По прибуттю поліції повідомив про обставини вчиненого відносно нього злочину та написав відповідну заяву;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка будучи допитаною в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 25 04 2020 року приблизно о 23-00 годині знаходилась неподалік кафе «У Байрама» на перехресті проспектів Московського та Архітектора Альошина в м. Харкові. В цей час до неї підійшов раніше їй незнайомий ОСОБА_7 та запропонував придбати кнопковий мобільний телефон Nokia чорного кольору, на що вона погодилась та заплатила за нього 70,00 грн. Також ОСОБА_7 запропонував придбати наручний годинник, однак годинника він їй не показував. Купувати годинника вона не забажала. Хвилин через п`ять до неї підійшов раніше їй незнайомий ОСОБА_9 , у якого було побите обличчя та попросив її мобільний телефон, щоб викликати поліцію, на що вона погодилась. В цей час поряд з нею стояв обвинувачений ОСОБА_7 , який побачивши ОСОБА_9 швидко пішов від них до входу у метро «ХТЗ». Потерпілий їй повідомив, що його пограбував невідомий, який забрав телефон, гаманець, годинника. Після приїзду працівників поліції потерпілий з ними поїхав. Після цього, вона біля входу до метро знайшла банківську картку на ім`я потерпілого. Відразу зателефонувала поліцейським, які залишили контактний номер та після їх приїзду віддала їм придбаний у ОСОБА_7 телефон та знайдену банківську картку;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 25 квітня 2020 року, протягом дня він періодично, біля кафе «У Байрама», вживав спиртні напої. Після 18-00 години вживав напої із раніше невідомими йому обвинуваченим та потерпілим. Перебуваючи біля кафе, бачив як несподівано для нього ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів в обличчя. Від ударів останній впав на землю. Поки потерпілий лежав без тями, ОСОБА_7 рився у його одязі. Потім ОСОБА_7 відійшов від потерпілого. Коли потерпілий прийшов до тями то став йти до ОСОБА_7 . В цей час він пішов шукати склотару. Повернувшись через деякий час до кафе побачив, як ОСОБА_7 знову риється в речах потерпілого, який лежав на землі і був непритомний. Приблизно о 23-00 годині, до нього підійшов ОСОБА_7 і запропонував йому купити мобільний телефон Nokia чорного кольору. Він на дану пропозицію відповів відмовою, так як припустив, що обвинувачений забрав телефон у потерпілого. В розмові ОСОБА_7 підтвердив його припущення. Далі ОСОБА_7 дістав з кишені металевий наручний годинник Orient сріблястого кольору та спитав чи може він допомогти йому продати годинник. На дану пропозицію він погодився і взяв годинника. Годинника сховав біля кафе. Через деякий час ОСОБА_12 пішов в бік Московського проспекту продавати мобільний телефон, а він залишився на літній площадці кафе поки до нього не підійшли працівники поліції. Дізнавшись від поліцейських, що годинник належить потерпілому, добровільно його їм видав.

Будь-які підстави вважати, що показання потерпілого та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:
- даними, які містяться в заяві ОСОБА_7 від 26 04 2020 року, відповідно до якої обвинувачений добровільно видав слідчому дві сім-картки операторів стільникового зв`язку належні потерпілому ОСОБА_9 і які знаходилися у викраденому мобільному телефоні (т.1, а.с.118);

- даними, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 26 04 2020 року, відповідно до якої свідок добровільно видав слідчому годинник Orient, який йому передав 25 04 2020 року ОСОБА_7 (т.1, а.с.119);
- даними, які містяться в заяві ОСОБА_11 від 25 04 2020 року, відповідно до якої свідок добровільно видала слідчому мобільний телефон Nokia і знайдену картку банку «Альфа банк» на ім`я потерпілого (т.1, а.с. 142);
- протоколом огляду речових доказів від 15 05 2020 року, з фототаблицями до нього, а саме речей, які належать потерпілому ОСОБА_9 : двох SIM-карт «Київстар» та «Лайф», мобільного телефону Nokia 105DSTA-134 еас ОСОБА_13 , наручного годинника Orient ЕМ5В-СО., банківської картки «Альфа банк» на ім`я потерпілого (т.1, а.с. 120-124). Постановою слідчого від 15.05.2020 р. зазначені речі визнані речовими доказами (т. 1, а.с. 125);
- висновком експерта № 2123/20 від 19 05 2020 року, згідно якого вартість мобільного телефону Nokia 105DSTA-134 еас ua black, з урахуванням зносу на час вчинення злочину, становила 399,20 грн., а наручного годинника Orient ЕМ5В-СО - 800,00 грн.( т.1, а.с. 128-131);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 04 2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час проведення якого потерпілий показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень під час розбійного нападу, а також розповів за яких обставин він відбувся (т.1, а.с. 134-136);
- висновком судово-медичного експерта № 09/929-С/2020 від 15 05 2020 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 (станом на 28 04 2020 року) були виявлені: синці на голові, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садна на голові, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удару тертяковзання; садна на лівій руці, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання. Всі ушкодження могли бути отримані у термін, вказаний ОСОБА_9 (25 04 2020 року). По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Обставини на які посилався ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень. Крім того, в експертизі зазначено, що під час її проведення, потерпілий повідомляв експерту, що внаслідок нанесення йому невідомим ударів в обличчя він втрачав свідомість, на короткий час (т.1, а.с.132-133);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 04 2020 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , у якому зафіксовано факт впізнання обвинуваченого ОСОБА_7 , як особи яка протиправно заволоділа його майном та спричинила тілесні ушкодження (т.1, а.с.137-139);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 05 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , у якому зафіксовано факт впізнання обвинуваченого ОСОБА_7 , як особи яка 25 04 2020 року близько 23-00 години біля перехрестя проспектів Московського та Архітектора Альошина в м. Харкові продала їй мобільний телефон Nokia, який належить потерпілому (140-141).

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого щодо невірної кваліфікації його дій за ч.1 ст. 187 КК України, на переконання колегії суддів є безпідставними.

Так, розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Верховний суд у своїй Постанові від 10 09 2019 року по справі № 235/10531/15-к сформулював висновок про те, що однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або погроза його застосування, метою яких є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення беззаперечно супроводжувалося застосування насильства щодо ОСОБА_9 , після якого, в короткий проміжок часу обвинувачений заволодів майном, що свідчить про швидкоплинність та агресивність поведінки ОСОБА_7 . А враховуючи вік потерпілого та фізичну перевагу обвинуваченого над ним, слід також стверджувати, що завдане насильство є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В контексті конкретних обставин, підстави сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.187 КК України відсутні.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що свідчення ОСОБА_10 , надані останнім у судовому засіданні, яке відбулось 29 03 2021 року, безпідставно визнано судом першої інстанції як належний та допустимий доказ і покладено в основу обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки свідчення надавались ОСОБА_10 під тиском двох співробітників поліції та у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються переглядом в процесі підготовки до розгляду апеляційних скарг, відеозапису судового засідання суду першої інстанції, відповідно до якого 29 03 2021 року свідок ОСОБА_10 чітко вказав, що потерпілий ОСОБА_9 під час інкримінованих подій втрачав свідомість два рази після того, як йому наносив удари ОСОБА_7 . На переконання колегії суддів, вказані свідчення ОСОБА_10 надавав добровільно, ознак тиску на останнього сторонніми особами встановлено не було.

В той же час, переглядом вказаного відеозапису встановлено, що під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 запитав у свідка ОСОБА_10 чи перебуває останній у стані алкогольного сп`яніння, на що отримав негативну відповідь.

Вищевказане спростовує твердження ОСОБА_7 про безпідставне ігнорування судом першої інстанції його клопотання щодо призначення медичної експертизи для встановлення перебування свідка ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке клопотання було відсутнє.

Що стосується посилання обвинуваченого на те, що мав місце факт зміни свідком ОСОБА_10 своїх показань, колегія суддів констатує, що стрижнем оцінювання показань свідків є внутрішнє переконання судді.

Дослідивши безпосередньо показання свідка ОСОБА_10 , надані в суді першої інстанції 29 03 2021 року, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов правильного висновку, що саме вони відповідають фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні та цілком узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами. Крім того, посилання обвинуваченого на те, що показання 29 03 2021 року ОСОБА_10 давав під тиском, матеріалами кримінального провадження не підтвердилися.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що свідок ОСОБА_10 29 03 2021 року надавав показання в умовах проведення одночасного допиту за участі потерпілого ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів констатує, що під час вказаного допиту обвинувачений мав можливість ставити свідку будь-які запитання, з метою спростування або підтвердження обставин, що мають значення для справи та які викликали у нього сумніви, проте таким правом не скористався.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо неналежності такого доказу, як висновок судово-медичного експерта № 09/929-С/2020 від 15 05 2020 року, то колегія суддів вважає їх такими, що позбавлені правових підстав з огляду на наступне.

У результаті дослідження вказаного висновку експерта, колегія суддів приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувався експерт у своїх висновках і правильність застосованої ним методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновків, комплексність експерта (освіту, стаж роботи).

Таким чином, у колегії суддів не виникає сумнівів у правильності висновків експерта та взагалі відсутні об`єктивні підстави не довіряти результатам експертизи так як експертиза була проведена експертом, який має відповідну кваліфікацію, а саме експертом вищої кваліфікаційної категорії за фахом «судово-медична експертиза» та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Обвинувачений, крім іншого зазначив, що оскільки судово-медичну експертизу проведено лише через три дні після подій, що йому інкримінуються, то враховуючи спосіб життя потерпілого, тілесні ушкодження могли були йому заподіяні і в послідуючі дні.

Вказане спростовується висновком судово-медичної експертизи №09/929-С/2020 від 15 05 2020 року, відповідно до якого всі виявлені у ОСОБА_9 станом на 28 04 2020 року ушкодження, могли бути отримані у термін, вказаний останнім, а саме 25 04 2020 року. Обставини на які посилався ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту взагалі не суперечать об`єктивним судово медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень (а.с. 132-133).

Що стосується твердження захисника обвинуваченого про те, що оскільки під час події потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, то причиною його падіння на землю міг стати не напад з боку обвинуваченого та удар в голову, а саме кількість вжитого алкоголю, колегія суддів вважає його надуманим та таким, що спростовується матеріалами кримінального провадження.

Так, зі свідчень самого ж обвинуваченого, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, провокував ОСОБА_7 . Вказує, що через провокуючі дії потерпілого, він наніс удар останньому кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю (а.с.218).

Крім того, як вбачається з висновку судово-медичного експерта №09/929-С/2020 від 15 05 2020 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені: синці на голові, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садна на голові, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удару тертя-ковзання; садна на лівій руці, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання (а.с. 132-133).

З огляду на викладене, твердження захисника про те, що причиною падіння потерпілого стало саме перебування його у стані алкогольного сп`яніння, спростовується показаннями як самого обвинуваченого так і результатами судово-медичної експертизи.

На думку колегії суддів, жоден з доводів апелянтів не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення чи пом`якшення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 04 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3