Справа № 487/5781/21
Провадження № 1-кс/487/4911/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000028 від 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом який перебуває на посаді електрика-акумуляторника пункту технічного обслуговування та ремонту об`єднаної ремонтно-технічної майстерні відділення технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20.08.2021 року старший слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
У клопотанні слідчий зазначає, що у провадженні другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000028 від 02.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
19.08.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.
Захисник у судовому засіданні вважав, що ризики, наведенні в клопотанні не доведенні та до його підзахисного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 визнає вину у скоєнні кримінального правопорушення, готовий співпрацювати зі слідством. Крім того, ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також дружина знаходиться на 6 місяці вагітності. Зазначене свідчить про його сталі соціальні зв`язки.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника, зазначив, що вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає, пред`явлена йому підозра відповідає дійсності. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 02.06.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 04.07.2019 громадянин України ОСОБА_4 уклав з начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_8 контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 (три) роки.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.07.2019 №149-ОС громадянина ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу на посаду електрика-акумуляторника секції спеціальних робіт групи з ремонту техніки відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , присвоєно військове звання рядового складу «солдат».
Крім цього, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 29.07.2020 №183-ОС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду електрика-акумуляторника пункту технічного обслуговування та ремонту об`єднаної ремонтно-технічної майстерні відділення технічного забезпечення.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 04.07.2019, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби за контрактом.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, ОСОБА_4 , нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника військового правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки скоєння ним кримінальних правопорушень, замість боротьби зі злочинністю, попередження її та профілактики, грубо порушив положення Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дану ним Військову Присягу, згідно з якою він зобов`язувався неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, та інших нормативно-правових актів, вчинив тяжкий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_4 , володіючи інформацію про місця зберігання та збуту наркотичних засобів і психотропних речовин у місті Подільськ Одеської області, а також про осіб, які здійснюють неправомірну діяльність зі збуту наркотичних та психотропних речовин, здійснював продаж особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, з метою його подальшого збуту наркозалежним особам.
Так, 29 липня 2021 року близько 13:40 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , незаконно придбав (у невстановленої досудовим розслідування особи) та зберігав при собі в згортку паперу речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою 14,21 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.
У той же день, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 близько 13:50 годин, на подвір`ї перед під`їздом зазначеного будинку з метою отримання незаконного прибутку, збув громадянину ОСОБА_9 який діяв в рамках контролю за вчиненням злочину в згортку паперу речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою 14,21 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, за що одержав від ОСОБА_9 неправомірну грошову винагороду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Згідно ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, наркотичні засоби - речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Відповідно до списку № 1 наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено віднесено «канабіс».
Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свою незаконну діяльність, діючи з єдиним умислом, направленим на збут ОСОБА_9 наркотичних засобів, 18.08.2021 близько 10:00 години шляхом попередньої домовленості та здійснення виклику по мобільному телефону повідомив ОСОБА_9 про намір збути йому особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, у кількості 5 (п`ять) «сірникових коробів» загальною масою близько 15 г за що ОСОБА_9 має надати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень.
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , 18.08.2021 близько 18:30 годин, перебуваючи у АДРЕСА_3 незаконно придбав та зберігав при собі згортку паперу речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою 15 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.
У той же день, близько 18:35 години, за грошову винагороду у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень, у АДРЕСА_3 , знаходячись на подвір`ї за вищевказаною адресою збув ОСОБА_9 який діяв в рамках контролю за вчиненням злочину в згортку паперу речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору загальною масою близько 15 г, обіг якої обмежено канабіс, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Одразу після вищевказаних подій ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
19.08.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду грошових коштів від 29.07.2021; протоколом огляду особи від 29.07.2021; протоколом вручення грошових коштів від 29.07.2021; протоколом отримання добровільно наданого від 29.07.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; висновком експерта від 04.08.2021; протоколом освідування ОСОБА_4 від 18.08.2021; протоколом затримання ОСОБА_4 від 18.08.2021; протоколами обшуків від 18.08.2021; іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється; ризик знищити, сховати або спотворити речові докази, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин; ризик незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , який є заявником у даному кримінальному провадженні, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 експертів та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню; ризик продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , у разі обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, та зникнуть перешкоди для подальшого збуту наркотичних засобів.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце реєстрації та проживання, тобто стійкі соціальні зв`язки, а також те, що підозрюваний від слідства та суду не переховувався, слідчий суддя приходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, слідчий суддя приходить до переконання про не доведення прокурором ризиків, передбачених п.п.2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий, співпрацює зі слідством, та доказів, що підтверджують існування вказаних ризиків слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, що стосується іншого ризику слідчий суддя приходить до переконання про доведення його існування прокурором.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання не наведено обґрунтованих доказів та не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце реєстрації та проживання.
Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеному ризику, можливо шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 19.10.2021 наступні обов`язки:
- цілодобово не покидати місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;
- прибувати до старшого слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 щосереди;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання, у разі наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Запобіжний захід цілодобовий домашній арешт встановлюється до 19.10.2021.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на працівників ПодільськеУП ГУНП в Одеській області.
Ухвала слідчого судді діє до 19.10.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1