Справа № 681/1157/21
УХВАЛА

"04" січня 2022 р. Полонський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне кримінальне провадження № 0000763 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одружений, працює електромеханіком виробничого підрозділу Шепетівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив :
ОСОБА_4 ставиться в вину те, що 30.09.2021, близько 10:30 год., керуючи власним автомобілем марки «Ford» моделі «Transit» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 5 км/год. по вул. Степана Бандери поряд будинку № 12 в м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області, зі сторони вул. Лесі Українки в напрямку перехрестя з вул. Шолома Алейхема в м. Полонне, у світлу пору доби за ясної погоди без опадів, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.3 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність, відволікся від дорожньої обстановки та не вибрав безпечний боковий інтервал для руху, внаслідок чого допустив наїзд переднім правим колесом керованого ним автомобіля на зовнішню ділянку ступні лівої ноги ОСОБА_7 , яка в цей час рухалася у попутному напрямку на проїжджій частині дороги.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(6), 12.1,12.3,13.1,13.3Правил дорожнього руху.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині та вивихів плесно-фалангових суглобів II, III, IV пальців лівої ступні, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо- транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Від виробничого підрозділу Шепетівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» до суду надійшло клопотання про передачу ОСОБА_4 на поруки трудовому колективу виробничого підрозділу Шепетівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 являється членом вказаного трудового колективу, працює на посаді електромеханіка у вказаному підрозділі, а тому на загальних зборах трудового колективу було вирішено питання про звернення до Полонського районного суду із заявою про передачу на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 47 КК України. Колектив зобов`язується здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим нових злочинів, його перевиховання та виправлення проведення заходів з підвищення кваліфікації, профілактичної роботи.
В судове засідання представник трудового колективу виробничого підрозділу Шепетівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» - ОСОБА_8 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу. Додатково вказали, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості вперше, свою вину визнає та кається у скоєному. Також просили врахувати і те, що потерпіла також частково винна у даній ДТП.
Крім того, адвокат обвинуваченого зазначила, що визнання вини не є основною підставою для задоволення клопотання, а її підзахисний щиро кається, про що також зазначено в обвинувальному акті, як пом`якшуюча обставина.
Матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано в розмірі 18000грн.
Прокурор та представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 , заперечили щодо поданого клопотання, просили справу розглядати по суті, оскільки обвинувачений вини не визнає.
Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Виходячи зі змісту ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, у тому числі, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а отже і захист прав та інтересів окремих осіб, яким злочином заподіяно матеріальної або моральної шкоди.
За приписами частини 4 статті 286 Кримінального процесуального кодексу України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 47 Кримінального кодексу України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Як роз`яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.
Отже, підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку. Також звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 47 Кримінального кодексу України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.
За наявності зазначених вище обставин, суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.
Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.
Суд при вирішенні питання по суті враховує, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано за статтею 286 ч. 1 Кримінального кодексу України визнав частково, зазначивши, що саме дії потерпілої привели до відповідних наслідків, раніше не судимий, вчинив нетяжкий злочин.
Також, судом враховано, що обвинувачений частково відшкодував спричинену шкоду в розмірі 18000 гривень.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна.
Тобто з огляду на такі дискреційні повноваження суду, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.
Дискреційні повноваження суду визначено і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідальності таких повноважень суду, принципу верховенства права, що забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Як свідчить системний аналіз вказаних норм, з`ясування думки потерпілого щодо звільнення винної особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим елементом такого звільнення, отже суд повинен виходити не тільки з наявності підстав, передбачених нормами, які забезпечують умови звільнення, але й кінцевого підсумку, який повинен слугувати виправленню особи.
Крім того, поняття «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Як убачається обвинувачений частково визнав себе винним, зазначив що потерпіла також винна у ДТП, захисник потерпілої та прокурор категорично заперечували проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки останній лише частково відшкодував завдані збитки та у зв`язку з чим подано позов, не здійснював жодних дій направлених на вибачення та його поведінка не свідчить про наявність дійсного та відвертого каяття.
Крім того, змісту протоколу загальних зборів трудового колективу не містить переліку всіх осіб, які приймали участь у зборах трудового колективу, не містить підписів цих осіб, а також вказівку про їх думку з приводу можливості виправлення обвинуваченого в умовах передачі його на поруки трудовому колективу, а лише зазначена загальна кількість осіб, що ставить під сумнів дійсність бажання трудового колективу взяти на поруки обвинуваченого.
Отже, суд приходить до висновку про відсутність необхідних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, та як наслідок необхідності відмовити у задоволенні клопотання трудового колективу про передачу на поруки обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 284, 288, 350 КПК України, ст. 47 КК України,
ухвалив:
В задоволенні клопотання трудового колективу виробничого підрозділу Шепетівської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали складено 06.01.2022року.

Суддя ОСОБА_1