ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: колегії суддів - головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000133 від 23.01.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Червоний Ранок, Кролевецького району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ТОВ «Квітень», раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої - ОСОБА_11 , захисників-адвокатів - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_14 , 23 січня 2020 року, у невстановлені місці та час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_15 через її небажання продовжувати з ним близькі відносини, заздалегідь узяв у невстановленому місці ніж, з метою скоєння умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_15 , та прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_15 проживала. Підійшовши до вказаного будинку, обвинувачений ОСОБА_8 став очікувати неподалік від під`їзду на появу ОСОБА_15 .

Так, 23 січня 2020 року близько о 17 години 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи біля буд. 29 по вул. М. Міхновського в м. Дніпро, де між ними виник словесний конфлікт з приводу їх відносин. Далі, обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння вбивства ОСОБА_15 , маючи при собі заздалегідь заготовлений ніж, вирішив його використати для скоєнням ним умисного особливо тяжкого злочину - вбивства людини. Так, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_15 , стоячи до останньої обличчям на відстані витягнутої руки, розуміючи небезпеку і протиправність свого злочинного діяння, а також передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої та бажаючи їх настання, діючи умисно, розраховуючи на свою фізичну силу, використовуючи фактор раптовості, усвідомлюючи, що в ділянці шиї розташовані життєво важливі органи, завдав один удар взятим в праву руку ножем в ділянку шиї з лівої сторони, спричинивши останній, тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин і ускладнилася гострою крововтратою, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_15 .

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 виразилися у умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду кримінального провадження свою провину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що з 21 січня 2020 року по 23 січня 2020 року перебував у м. Кам`янське, де ночував у знайомої та забув там мобільний телефон «Самсунг», яким користувався, та до теперішнього часу де знаходиться його телефон - йому не відомо. Зазначив, що останній раз зустрічався з ОСОБА_15 20 січня 2020 року та демонстрував їй ніж, оскільки йому телефонували невідомі люди які погрожували йому через ОСОБА_15 23 січня 2020 року він взагалі не знаходився біля будинку № 29, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. М. Міхновського. Того дня, тобто 23 січня 2020 року близько 19 години він приїхав із м. Кам`янського та зайшов до свого напарника по роботі. Після чого він поїхав на ТОВ «Квітень» де працював, а потім додому. Приїхавши додому близько 20 години 45 хвилин у його квартирі вже проводився обшук співробітниками поліції. Співробітники поліції збили його з ніг, а потів відвезли до відділення поліції. Коли він знаходився у відділенні поліції, йому пропонували визнати свою провину у вбивстві ОСОБА_15 . Потім його відвезли до ізолятору тимчасового тримання та у подальшому до суду на санкцію, де йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 обставини на які він вказував під час проведення слідчого експерименту за його участю - заперечував, зазначав що обставини, які він відтворював на слідчому експерименті відбувались не 23.01.2020 року, а 20.01.2020 року в зв`язку із тим, що невідомі йому телефонували та погрожували через ОСОБА_15 . Щодо стосунків з потерпілою ОСОБА_15 зазначив, що раніше товаришував з її чоловіком та до грудня 2019 року у них були близькі стосунки, як жінки та чоловіка, але після грудня 2019 року мав з потерпілою відносини як батька з донькою.

Обвинувачений повідомив суд, що свідки допитані у судовому засіданні не є свідками вбивства, а є підставними особами, потерпіла ОСОБА_11 оговорює його з причин, що не зміг повідомити у суді. Також зазначив, що кров потерпілої ОСОБА_15 , яка була виявлена на його одягу потрапила туди шляхом фальсифікації доказів співробітниками поліції.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_11 про стягнення 30 000 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди та 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_8 не визнав у повному обсязі.

Незважаючи не невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 в умисному вбивстві ОСОБА_15 його винність підтверджується наступними безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11 суду повідомила, що померла ОСОБА_15 була її донькою. Стверджувала у суді, що не має ніяких відносин із обвинуваченим, а тому і причин обмовляти не має. Щодо обставин кримінального правопорушення пояснила суду, що її донька тривалий час, а саме з 2016 року перебувала у близьких стосунках з обвинуваченим ОСОБА_8 . Вона була проти цих відносин, оскільки поряд з ОСОБА_8 її донька зловживала алкогольними напоями. Приблизно у червні 2016 року її донька шляхом кодування позбавилась алкогольної залежності та перестала вживати алкогольні напої. Їй відомо, що періодично між її донькою та ОСОБА_8 відбувались сварки і конфлікти, в ході яких останній її ображав нецензурною лайкою та принижував, однак вона все одно продовжувала з ним стосунки. 15 грудня 2019 року вона бачила ОСОБА_8 та просила залишити і не переслідувати її доньку, однак останній спровокував з нею конфлікт у зв`язку з її проханням. Далі, 22 січня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 стукав їм у вікна, оскільки вони живуть на першому поверсі, при цьому лаявся нецензурною лайкою, погрожував вбити її доньку. Після чого її донька - ОСОБА_15 вийшла до нього та між ними відбувся конфлікт в ході якого ОСОБА_8 штовхав її та хапав за одяг. Наступного дня, 23 січня 2020 року її донька пішла на роботу, та у вечірній час їй почали стукати у двері, а коли вона відчинила двері їй повідомили, що її доньку вбито, а саме у неї перерізано горло. На вулиці вона побачила свою доньку ОСОБА_16 , яка лежала на землі і через невеликий проміжок часу приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_15 , яка померла в автомобілі швидкої допомоги.

Також потерпіла ОСОБА_11 підтримала у судовому засіданні заявлену позовну заяву та просила стягнути з обвинуваченого 30 000 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди та 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_17 суду стверджувала, що знайома з померлою ОСОБА_15 . 23 січня 2020 року ОСОБА_15 їй телефонувала та в ході розмови повідомила, що 22 січня 2020 року вона боялась йти додому оскільки ОСОБА_8 погрожував їй та переслідував її. Також повідомила, що у грудні 2019 року ОСОБА_8 у її присутності вчинив конфлікт з ОСОБА_15 в ході якого голосно кричав та принижував її. Також, протягом січня 2020 року ОСОБА_15 неодноразово повідомляла про те, що ОСОБА_8 переслідує її, повідомляв що обіллє її кислотою та зробить інвалідом. Всі конфлікти як їй відомо ОСОБА_8 чинив у зв`язку з ревнощами, в той час як потерпіла ОСОБА_15 була спокійною та неконфліктною людиною.

Свідок ОСОБА_18 суду повідомив, що 23 січня 2020 року близько 17 години 50 хвилин виходячи з під`їзду будинку АДРЕСА_2 та почавши рух у сторону магазину побачив силует чоловіка та жінки, які сварились. Підійшовши ближче вже побачив як чоловік намагався забрати у неї сумку та вони штовхались, а потім почав тікати. Після чого жінка, якою виявилась ОСОБА_15 підбігла до нього та повідомила, що чоловік вдарив її ножем та попрохала викликати швидку допомогу. В цей час з під`їзду вийшов сусід, який почав надавати їй першу медичну допомогу, а він в свою чергу побіг до лікарні повідомити про подію. Також повідомив, що в той час освітлення було погане, чоловік який сварився з ОСОБА_15 був зростом приблизно 177 см. та на ньому був головний убір.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що ОСОБА_15 була його сусідкою, 23 січня 2020 року він почув крик, побачив вдалині силует чоловіка та дівчини, підійшовши ближче почув, що дівчина кликала на допомогу та кричала, що їй нанесли удар ножем, підбігши до неї він побачив, що це ОСОБА_15 , яка вже погано стояла на ногах, було багато крові, він закрив рукою рану на шиї, та поклав її на землю, де чекав швидку допомогу яка приїхала близько через 3 хвилини.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що працює фельдшером у швидкій медичній допомозі, 23 січня 2020 року о 17 годині 50 хвилин вони прибули на місце виклику приблизно за 3-4 хвилини з моменту надходження виклику. Прибувши на виклик побачили жінку, якою у подальшому виявилась ОСОБА_15 , яка знаходилась у горизонтальному положенні, біля неї була калюжа крові та на шиї виявлено ножове поранення, вони наклали пов`язку, вставили катетер та поїхали до реанімаційного відділення, однак приблизно через 2 хвилини з моменту від`їзду було зафіксовано смерть ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_21 стверджував у суді, що 23 січня 2020 року повертався з роботи і в районі будинку АДРЕСА_2 побачив як відбувалась сварка між чоловіком та жінкою. В ході вказаного конфлікту жінка розвернулась, а чоловік почав тікати, та пробіг повз нього. Свідок ОСОБА_21 стверджував суду, що вказаним чоловіком був обвинувачений ОСОБА_8 . Після чого побачив як дівчина почала присаджуватись, у неї йшла кров, а через декілька хвилин приїхала швидка медична допомога.

Також свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що за його участю відбувалось впізнання осіб, в ході якого він вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка 23 січня 2020 року тікала після конфлікту від жінки, яка отримала тілесні ушкодження, що підтвердив у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що близько 20 років знайома з обвинуваченим та близько 10 років з його сім`єю, оскільки мешкає неподалік та має приятельські стосунки з його дружиною. Так, у січні 2020 року йому зателефонувала дружина ОСОБА_8 та повідомила, що прийшли співробітники поліції з обшуком. При цьому повідомила, що приблизно за день до обшуку на прохання дружини обвинуваченого вона приходила відвідати ОСОБА_8 , оскільки останній не відповідав на дзвінки. Прийшовши за місцем мешкання ОСОБА_8 виявилось, що останній знаходився вдома та вона спілкувалась з ним через вікно та в ході розмови ОСОБА_8 повідомив їй, що у нього все нормально та він не має мобільного телефону. Також пояснила, що співробітниками поліції у її присутності було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено куртку, взуття та штани обвинуваченого.

Окрім показів вищезазначених свідків винність обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом огляду від 23 січня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості біля буд. 29 по вул. М. Міхновського в ході чого виявлено та вилучено два недопалки цигарок зі слідами речовини бурого кольору, металеву булавку зі слідами речовини бурого кольору, речовину бурого кольору на марлевий тампон з поверхні асфальтової доріжки (Т.3, а.п.5-11);

- протоколом огляду від 23 січня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто речі ОСОБА_15 , а саме мобільний телефон, жіночу куртку, жіночу сумку, які у подальшому було вилучено (Т.3, а.п.16-19);

- протоколом огляду предмета від 24 січня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки Samsung Galaxy J1 з сім-картками «Водафон» та «Київстар», який належав ОСОБА_15 (Т.3, а.п.20-25);

- протоколом обшуку від 23 січня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 в ході якого виявлено та вилучено чоловічі джинси зі слідами речовини бурого кольору, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , два мобільні телефони, чоловічу куртку, поліетиленові рукавички зі слідами речовини бурого кольору та три кухонні ножі (Т.3, а.п.31-39);

- протоколом огляду трупа від 23 січня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_15 в салоні автомобіля Пежо Боксер д/н НОМЕР_1 по вул. Калинова 116 у м. Дніпро в ході якого було виявлено пошкодження на шиї з лівої сторони лінійної форми, горизонтально (Т.3, а.п. 52-57);

- протоколом обшуку особи від 24 січня 2020 року, згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено та вилучено куртку зимову зі слідами речовини бурого кольору, штани спортивні чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, черевики чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору (Т.3, а.п. 73-74);

- протоколом огляду від 27 січня 2020 року згідно якого було вилучено особисті речі ОСОБА_15 , а саме шкіряні туфлі, светр, верхню білизну, джинси, спідню білизну, шкарпетки (Т.3, а.п.104-105);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 лютого 2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 23 січня 2020 року після конфлікту з жінкою почав тікати та пробіг сповз нього (Т.3, а.п. 109-115);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 лютого 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 в ході якого останній відтворив наступні події перебування разом з потерпілою ОСОБА_15 у вечірній час 23 січня 2020 року за адресою вул. М. Міхновського 29 у м. Дніпро, де у бік потерпілої тримав ножа, в ході чого, остання кидалась на нього, намагалася подряпати йому обличчя, після чого повернулась до чоловіка який проходив неподалік, та попрохала викликати швидку допомогу, а він ОСОБА_8 , в свою чергу втік (Т.3, а.п.177-181);

- протоколом огляду речей від 05 березня 2020 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто мобільний телефон Samsung Galaxy J1 належний ОСОБА_15 , оглянувши який встановлено переписку з абонентами мобільних операторів « НОМЕР_2 » та « НОМЕР_3 » та виявлено переписку з погрозами потерпілій ОСОБА_15 (Т.3, а.п.193-228);

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню (Т.3, а.п. 12-13, 26-27, 28-29, 48, 49-50, 64-65, 75, 106-107, 133-134, 161-162, 229-230).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №173/79-Е від 24 лютого 2020 року (Т.3, а.п. 119-124) при експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено нерівномірне кровонаповнення та недокрів`я судин головного мозку та внутрішніх органів. Численні різної величини крововиливи без лейкоцитарної реакції у легенях. Емфізему легень. Паренхіматозну дистрофію міокарда. Прояви макро-мікрофолікулярного зобу. Слабко виражене жирове переродження підшлункової залози. Крапкові крововиливи під плеврою легень та епікардом серця; рідкий стан крові. У порожнинах серця та великих судин темно-червона рідка кров.

Смерть її наступила від колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин і ускладнилася гострою крововтратою, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа. Враховуючи вираженність трупних явищ на момент проведення судово-медичного дослідження трупа, пору року, місце перебування трупа та причину смерті, не виключено, що смерть потерпілої настала 20-24 години до проведення дослідження трупа в морзі.

При судово-медичній експертизі трупа виявлено: на бічній поверхні шиї, ліворуч, рану. Від країв зазначеної рани, яка розташована на бічній поверхні шиї, ліворуч, у верхній третині, розташований рановий канал закінчується у проекції з`єднання між суглобових дисків 2 та 3 шийних хребців, у просвітку каналу лівої хребтової артерії з її ушкодженням. Зазначений рановий канал має довжину 4,5-5 см. У товщі м`яких тканин у проекції зазначеного ранового каналу та лівого грудино-ключично-сосцеподібного м`язу, розташований крововилив та ушкоджені (розрізані частко та повністю) гілки поверхневих та глибоких судин середнього та дрібного калібру (гілки загальної сонної, зовнішньої та внутрішньої її частин, артерії; ліва хребцева артерія; внутрішньої та зовнішньої яремної вени). Інфільтруючі прижиттєві крововиливи зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією в стінках ранового каналу в області лівої бічної поверхні шиї. Інфільтруючий крововилив зі слабко вираженою лейкоцитарною реакцією в області ушкодження лівої хребцевої артерії. У області рани виявлений підвищений у порівнянні з контролем вміст заліза і кремнію. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї ліворуч з ушкодженням глибоких та поверхневих судин прижиттєве, відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, є небезпечним для життя в момент його отримання та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Смерть її наступила від колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин і ускладнилася гострою крововтратою.

Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин, яке ускладнилося гострою крововтратою, смерть потерпілої настала у короткий проміжок часу, який обчислюється десятками секунд або хвилинами.

Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин, яке ускладнилося гострою крововтратою, малоімовірно, що після отриманих зазначених тілесних ушкоджень, до втрати свідомості, потерпіла могла самостійно пересуватись, здійснювати інші активні дії та інше.

Ушкодження з лівої бічної поверхні шиї має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, заподіяної колюче-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 18мм, мала вістря один заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1мм.

Виявлені тілесні ушкодження наносилися з достатньою силою для їх виникнення.

При судово-медичній експертизі трупа виявлено: на бічній поверхні шиї, ліворуч, у верхній третині, розташований рановий канал зліва направо, незначно зверху вниз, спереду назад. Вищезазначений рановий канал закінчується у проекції з`єднання між суглобових дисків 2 та 3 шийних хребців, у просвітку каналу лівої хребтової артерії з її ушкодженням. Зазначений рановий канал має довжину 4,5-5 см. У товщі м`яких тканин у проекції зазначеного ранового каналу та лівого грудино-ключично-сосцеподібного м`язу, розташований крововилив та ушкоджені (розрізані частково та повністю) гілки поверхневих та глибоких судин середнього та дрібного калібру (гілки загальної сонної, зовнішньої та внутрішньої їх частин, артерії; ліва хребцева артерія; внутрішньої та зовнішньої яремної вени).

Згідно судово-медико-криміналістичного дослідження: ушкодження з лівої бічної поверхні шиї має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, заподіяної колюче-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 18мм, мала вістря, один заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий) товщиною близько 1 мм.

Враховуючи локалізацію та характеристику виявлених тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин і ускладнилася гострою крововтратою, не виключено, що в момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла знаходилась в вертикальному чи близькому до цього положенні.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї, ліворуч, з ушкодженням глибоких та поверхневих судин, розташовані у анатомічній ділянці доступній для дій власноруч.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №142/1 від 28 лютого 2020 року (Т.3, а.п. 129-132) при серологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_15 , встановлена група крові В з ізогемаглютиніном анти-А, супутнім антигеном Н.

На доставлених на дослідження куртці та спортивних штанах вилучених у ОСОБА_8 , знайдена кров людини.

При серологічному дослідженні даних слідів виявлені антигени В і Н, що не виключає можливості походження даних слідів від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, спутнім антигеном Н. Також, в даних слідах не виключена і можливість змішення крові осіб з виявленими антигенами.

Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на куртці та спортивних штанах вилучених у ОСОБА_8 , від потерпілої ОСОБА_15 , крові якої властиві обидва виявлені в слідах антигена В і Н.

Експерт ОСОБА_23 у судовому засіданні підтримала вищевказаний висновок експертизи у повному обсязі, пояснила суду, що вказаною експертизою було встановлено, що досліджений зразок крові не виключає походження від потерпілої ОСОБА_15 , але не встановлює 100% або інший показник співпадання, оскільки для цього потрібно проводити генетичну експертизу. Про приведенні вказаної експертизи зразки вирізались із одягу та шматки тканини із зразками крові було поміщено до пробірок, для проведення дослідження. Також повідомила, що встановлення яким саме шляхом (просочування чи іншим) кров потрапила на тканину не входить до її компетенції, однак зазначила, що це залежить від багатьох оточуючих факторів.

Згідно висновку судової молекулярної експертизи №919 від 18 листопада 2020 року (Т.1, а.п. 173-174) кров ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, за ізосерологічною системою АВ0.

В крові ОСОБА_8 відсутній антиген В, який є осносним групо специфічним для групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А. Крові ОСОБА_8 властиві ОСОБА_24 .

Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи №255-МК від 10 березня 2020 року (Т.3, а.п. 145-160) ушкодження на представленому для дослідження шматку шкіри з лівої бічної поверхні шиї має морфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани заподіяної колюче-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 18 мм, мала вістря, один заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий) товщиною близько 1мм.

Можливість заподіяння колото-різаного ушкодження на представленому для дослідження шматку шкіри з лівої бічної поверхні шиї клинками ножів (з дерев`яним руків`ям та з червоним руків`ям), представлених на дослідження, не виключається.

Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №863 від 22 грудня 2020 року (Т. 1, а.п. 184-188) із зразків крові потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримані препарати ДНК, встановлені їх генотипи.
Із слідів крові на чоловічій куртці темно-синього кольору, вилученій 24 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_8 , отримані препарати ДНК жіночої генетичної статі, встановлені їх генотипи.
Із слідів з кров`ю на чоловічих спортивних штанях чорного кольору зі смужками білого кольору по боках, вилучених 24 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_8 , отримані змішані препарати ДНК жіночої і чоловічої генетичної статі з переважанням жіночої ДНК, встановлені їх генотипи.
Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу слідів крові на куртці з генотипом потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неспівпадання з генотипом обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання переважаючого генотипу в змішаних з кров`ю слідах на спортивних штанах з генотипом потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мінорного генотипу в цих слідах з генотипом обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ДНК цих слідів крові може походити від потерпілої ОСОБА_15 з ймовірністю не менше 99,9999975%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 2,5*1018. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 2,5 жінок на квінтильйон.
Також в слідах з кров`ю на спортивних штанах виявлена домішка ДНК обвинуваченого, яка могла утворитись за рахунок злущеного епітелію його шкіри при носінні штанів.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №69 від 11 лютого 2020 року (Т.3, а.п. 167-169) ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає.

Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В ході судового розгляду кримінального провадження, судом за клопотанням сторони захисту судом були допитані свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 .

Так, свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що є дружиною ОСОБА_8 з яким перебуває у шлюбі 37 років, охарактеризувала ОСОБА_8 як спокійного чоловіка, який не зловживає алкогольними напоями, їй було відомо про близькі інтимні відносини між її чоловіком та потерпілою ОСОБА_15 і вона неодноразово розмовляла з ОСОБА_15 та її матір`ю з приводу збереження їх сім`ї. Свідок ОСОБА_25 зазначала суду, що саме ОСОБА_15 намагалася зберегти близькі відносини з її чоловіком - ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що не був свідком події вбивства потерпілої ОСОБА_15 . Зазначив у суді, що є напарником обвинуваченого і також працює водієм у ТОВ «Квітень». 23 січня 2020 року близько 18 години 25 хвилин на пл. Островського привіз пасажирів, висадив їх із автобуса і близько 19 години 30 хвилин, повернувшись до автобусу, побачив у ньому обвинуваченого ОСОБА_8 . Після чого він здійснював перевезення пасажирів та висадив ОСОБА_8 поблизу на ж/д вокзалу приблизно о 20 години 30 хвилин.

В ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 посилався на недопустимість доказів, а саме: протоколів допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та їх свідчення у суді, протоколу обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 та фото-таблицю до нього, протокол обшуку особи від 24.01.2020 року, постанову при визнання речовими доказами від 24.01.2020 року, повідомлення про підозру, але вказані посилання є безпідставними.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_12 також заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу обшуку особи від 24 січня 2020 року, оскільки вказаний обшук було проведено працівником оперативного підрозділу - ОСОБА_27 без письмового доручення на проведення вказаної слідчої дії, а також протокол огляду речей від 05 березня 2020 року згідно якого було проведено огляд змісту мобільного телефону ОСОБА_15 , працівником оперативного підрозділу - ОСОБА_27 також без письмового доручення на проведення зазначеної дії. Вказане клопотання захисника-адвоката ОСОБА_12 не є таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 під час допиту у судовому засіданні були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, а тому у суду не має підстав, які б викликали сумніви у їх поясненнях. Щодо визнання недопустимими протоколів допиту зазначених свідків, то зазначені протоколи допиту не досліджувалися судом, окрім того, обвинуваченому ОСОБА_8 під час судового розгляд, судом неодноразово роз`яснювалось, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Також суд вважає об`єктивно не підтвердженими доводи обвинуваченого щодо визнання недопустимим, як доказу, постанови про визнання речовими доказами від 24.01.2020 року, якою було визнано речовими доказами речі, які були вилучені у обвинуваченого під час його обшуку, оскільки речовими доказами по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Речові докази - куртка чоловіча, зі слідами РБК, спортивні чоловічі штани зі слідами РБК, що були вилучені під час проведення обшуку особи ОСОБА_8 , за клопотанням сторони захисту було оглянуто судом безпосередньо під час судового розгляду та на переконання суду, постанова слідчого якою вищезазначені речі визнано речовими доказами - не містить ознак недопустимості, оскільки вони були вилучені та запаковані належним чином відповідно до вимог КПК України.

Доводи обвинуваченого про визнання недопустимими протоколу обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та фото-таблицю до нього, протоколу обшуку особи від 24.01.2020 року не знайшли свого підтвердження, оскільки вказані протоколи були складені за результатами проведення відповідних слідчих дій, складені відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім того, протокол обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 був підписаний учасниками без зауважень та доповнень, а протокол обшуку особи від 24.01.2020 року було підписано безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_8 який також згідно вказаного протоколу не мав зауважень та заперечень.

Також судом при дослідженні повідомлення про підозру обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено, що дата повідомлення ОСОБА_8 про підозру, а також дата у графі «погоджено прокурором» зазначено 21 січня 2020 року. Вказану дату суд розцінює як технічну помилку слідчого та прокурора, або особливостями почерку осіб, що складали повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру обвинувачений ОСОБА_8 отримав у присутності захисника 24 січня 2020 року, що засвідчено власноруч ОСОБА_8 і його захисником. Окрім того, судом досліджена ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2020 року, відповідно до якої судове засідання, в ході якого вирішувалось питання про обрання запобіжного заходу відбувалось 24 січня 2020 року за участю ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_28 і ОСОБА_12 .

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_12 про визнання недопустимими доказами: протокол обшуку особи від 24 січня 2020 року, протокол огляду речей від 05 березня 2020 року з тих підстав, що вказані слідчі дії були проведення працівником оперативного підрозділу - ОСОБА_27 без письмового доручення на проведення вказаної слідчої дії не є слушними, оскільки у протоколі про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.01.2020 рогу (Том 3, а.п.71), згідно якого було затримано ОСОБА_8 зазначено, що проведення обшуку останнього було доручено працівникам СКП Індустріального ВП, а згідно протоколу огляду речей від 05.03.2020 року (Том 3, а.п. 193) вказано, що оперуповноважений СКП Індустріального ВП ОСОБА_27 проводив зазначену слідчу дію на підставі доручення слідчого СВ Індустріального ВП ОСОБА_29 , та на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_30 , про тимчасовий доступ до речей і документів, при цьому суд зазначає, що адвокатом ОСОБА_12 заявлено дане клопотання вже після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, в той час як на протязі тривалого часу розгляду кримінального провадження у суді, жоден із учасників не заявляв клопотання про дослідження доручень, на підставі яких було проведено слідчі дії ОСОБА_27 .

Як один із доказів підтвердження висунутого ОСОБА_8 обвинувачення прокурором представлений суду та долучений до матеріалів кримінального провадження акт застосування службової собаки від 23 січня 2020 року, згідно якого службова собака занюхав запах крові вбитого, спрямувала від під`їзду буд. АДРЕСА_3 , обійшовши дитячий садок та довела до буд. 31 цієї ж вулиці, завела у 1 під`їзд кв. 62.

В ході дослідження судом акту застосування службової собаки від 23 січня 2020 року було встановлено, що зазначений письмовий доказ не містить підпису слідчого ВП, оперативного чергового ВП та працівника СІТ ВП, а також анкетних даних вказаних осіб, у присутності яких було проведено зазначена слідча дія.

Даючи оцінку допустимості вищевказаного доказу, проаналізувавши критерії допустимості, суд приходить до висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу визнання недопустимим вказаного доказу є слушними, а акт застосування службової собаки від 23 січня 2020 року не можливо сприймати як належний та допустимий доказ, оскільки у ньому відсутня інформація про отримання його у присутності уповноважених осіб органів досудового розслідування в установленому КПК України порядку.

Судом були перевірені доводи обвинуваченого щодо потрапляння крові потерпілої ОСОБА_15 на його одяг шляхом фальсифікації доказів співробітниками поліції, а саме сліди крові на його одяг було нанесено після того, як його обвинуваченого було затримано і одяг вилучено.

У зв`язку з вказаними показами обвинуваченого ОСОБА_8 , за клопотанням сторони захисту судом було призначено судово медичну експертизу речових доказів, на вирішення якої було поставлено питання «Який характер та механізм утворення плям крові людини, що не просочують тканину, на одежі, вилученій у обвинуваченого ОСОБА_8 24.01.2020р. (куртка та штани), відповідно до висновку імунологічної експертизи №142/1 від 28.02.2020 року?» та «Чи могли ці сліди крові бути нанесені на одяг ОСОБА_8 через годину і більше від моменту смерті потерпілої штучним шляхом?.

Згідно висновку судово медичної експертизи речових доказів №321-МК від 06 квітня 2021 року зазначено, представлені на дослідження куртка та спортивні штани обвинуваченого ОСОБА_8 були попередньо піддані судово-імунологічному дослідженню (Висновок експерта №142/1 від 2020 року) та судово-медичному генетичному дослідженню (Висновок експерта №863 від 2020 року). Проведені раніше зазначені експертизи предметів одягу, супроводжувались змивами, вилученням (вирізкою) зразків матеріалу з місць локалізації плям крові, що призвело до зміни (спотворення) первинного виду слідів, а в ряді випадків до повного їх знищення. За цих обставин, з причин відсутності об`єктивних судово-медичних діагностичних ознак, виявлені рештки слідів крові були віднесені по виду до елементарних слідів - плям, визначення характеру яких, встановлення динаміки і обставин їх утворення не можливе.

Експерт ОСОБА_31 підтвердив висновок судово медичної експертизи речових доказів №321-МК від 06 квітня 2021 року, а також прояснив, що просочування є один із видів утворення слідів, яким саме чином вони утворились при проведенні експертизи встановити не надалось можливим, оскільки об`єкти дослідження були раніше піддані імунологічному і генетичному дослідженню.
Дослідивши безпосередньо у сукупності докази по кримінальному провадженню, суд відноситься критично і розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний особливо тяжкий злочин покази обвинуваченого ОСОБА_8 надані у судовому засіданні про непричетність до вбивства ОСОБА_15 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що відтворення обставин які він зазначав під час проведення слідчого експерименту відбувались не 23.01.2020 року, а в інший день -20.01.2020 року суд сприймає як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, оскільки зазначена слідча дія була проведена за участю його захисника-адвоката ОСОБА_12 , який здійснював захист останнього на протязі досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження, вказаний протокол підписано як обвинуваченим та і його захисником, при цьому жодних заперечень та зауважень з приводу невідповідності дати зазначеній у протоколі дійсності від учасників слідчої дії не надходило.

Так, покази обвинуваченого ОСОБА_8 щодо того, що з 21 січня 2020 року по 23 січня 2020 року він перебував у м. Кам`янське повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні яка повідомила, що за день до вбивства її доньки, а саме 22 січня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 приходив до місця їх мешкання та стукав у вікна. Також, свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 23 січня 2020 року спілкувалась з ОСОБА_15 , яка в ході розмови повідомила, що за день до цього, тобто 22 січня 2020 року вона боялась йти додому, оскільки ОСОБА_8 їй погрожував та переслідував. Свідок ОСОБА_22 також підтвердила, що 22 січня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 знаходився вдома, оскільки на прохання його дружини вона завітала перевірити чи все у нього гаразд, та спілкувалась з ним через вікно.

Також, потерпіла ОСОБА_11 пояснювала суду, що обвинувачений ОСОБА_8 переслідував її доньку - ОСОБА_15 , провокував конфлікти з нею, поводив себе агресивно, за день до смерті останньої він завітав за їх місцем мешкання де стукав у вікна та погрожував вбити ОСОБА_15 , вказані покази узгоджуються із показами свідка ОСОБА_17 , яка повідомила, що ОСОБА_15 ділилась з нею хвилюваннями за своє життя у зв`язку з переслідуванням обвинуваченим ОСОБА_8 , зокрема 23 січня 2020 року у телефонній розмові повідомляла що боїться йти додому, оскільки ОСОБА_8 погрожував облити її кислотою. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 суду повідомляли, що 23 січня 2020 року біля будинку АДРЕСА_2 бачили силуети чоловіка та жінки, які сварились, а потім почали штовхатись та після того як жінка почала кликати на допомогу чоловік одразу втік, вказаною жінкою виявилась ОСОБА_15 , підбігши до якої було виявлено ножове поранення у останньої, у зв`язку з чим було викликано швидку допомогу. Також, свідок ОСОБА_21 стверджував у суді, що чоловік який тікав після конфлікту з ОСОБА_15 пробіг повз нього та за зовнішніми рисами він схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначив, що за його участю проходило впізнання, в ході якого він безпосередньо впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 23 січня 2020 року тікала після конфлікту від жінки, яка отримала тілесні ушкодження, що підтвердив у судовому засіданні.

Також винність обвинуваченого у скоєнні злочину підтверджується протоколом обшуку особи від 24 січня 2020 року, згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено та вилучено куртку зимову зі слідами речовини бурого кольору, штани спортивні чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, черевики чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та згідно висновку судово-імунологічної експертизи №142/1 від 28 лютого 2020 року одержаний результат якої не виключає можливості походження слідів крові на куртці та спортивних штанах вилучених у ОСОБА_8 , від потерпілої ОСОБА_15 , крові якої властиві обидва виявлені в слідах антигена В і Н; також згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №863 від 22 грудня 2020 року із слідів крові на чоловічій куртці темно-синього кольору, вилученій 24 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_8 , отримані препарати ДНК жіночої генетичної статі, встановлені їх генотипи, із слідів з кров`ю на чоловічих спортивних штанях чорного кольору зі смужками білого кольору по боках, вилучених 24 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_8 , отримані змішані препарати ДНК жіночої і чоловічої генетичної статі з переважанням жіночої ДНК, встановлені їх генотипи. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу слідів крові на куртці з генотипом потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неспівпадання з генотипом обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання переважаючого генотипу в змішаних з кров`ю слідах на спортивних штанах з генотипом потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мінорного генотипу в цих слідах з генотипом обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ДНК цих слідів крові може походити від потерпілої ОСОБА_15 з ймовірністю не менше 99,9999975%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 2,5*1018. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 2,5 жінок на квінтильйон.

Також не знайшли об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо надання суду неправдивих свідчень із боку потерпілої ОСОБА_11 з підстав неприязних відносин до нього, та свідка ОСОБА_21 з причин залежності останнього від робітників поліції, а тому суд сприймає зазначені доводи обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Покази свідка ОСОБА_26 , який зазначив суду, що бачив обвинуваченого ОСОБА_8 23 січня 2020 року у автобусі близько 19 години 30 хвилин ніяким чином не спростовують сукупність доказів по кримінальному провадження, здобутих органом досудового розслідування та безпосередньо досліджених судом щодо скоєння вбивства ОСОБА_15 за обставин, що мали місце близько 17 години 50 хвилин 23 січня 2020 року та не свідчать суду про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вбивства потерпілої ОСОБА_15 .

Таким чином, суд визнає допустимими, належними і достовірними фактичні дані, що стосуються подій умисного противоправного заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_15 , які містять відповідні протоколи огляду місця подій, предметів, висновки експертів, відтак визнає щирими покази потерпілої та свідків, які повністю узгоджуються з такими даними. Вказані докази суд кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, водночас, критично оцінює, а тому і відхиляє показання обвинуваченого про свою непричетність до умисного вбивства потерпілої ОСОБА_15 , оскільки ці його показання спростовуються сукупністю доказів, які суд визнав допустимими, належними і достовірними.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, думку потерпілої ОСОБА_11 , яка висловила у судових дебатах просила суд про призначення максимального розміру покарання, що передбачене ч.1 ст.115 КК України, також судом враховується нещирість обвинуваченого при дачі свідчень, навмисне перекручування їм фактичних обставин, обрана ним активна захисника позиція, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 каяття у скоєному ним злочину, зневажливе ставлення до життя іншої особи, а тому про його підвищену соціальну небезпеку.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є особою раніше не судимою, з місцем мешкання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання в ході судового розгляду судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить скоєння злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою головного лікаря КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР, згідно якого при огляді ОСОБА_32 24.01.2020 року було виявлено 2,95 проміле алкоголю у сечі.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у розмірі покарання максимально наближеного до вищої межі санкції частини 1 статті 115 КК України, з огляду на обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого та його відношення до вчиненого злочину.

Потерпілою ОСОБА_11 заявлено позовну заяву про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 30 000 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди та 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Так, спричинена майнова шкода на суму 30 000 гривень у повному обсязі підтверджується відповідними чеками та квитанціями наданими до позову.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , відповідно до яких крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових втрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Факт спричинення потерпілій ОСОБА_11 моральних страждань обвинуваченим ОСОБА_8 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_11 від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_8 зазнала моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язанних з загибеллю її близької, рідної людини - доньки. Суд вважає, що факт величезного душевного болю є беззаперечним і вказані обставини дійсно призвели до погіршення емоціонального стану, морального здоров`я потерпілої, а тому суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у 200 000 гривень потерпілій буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду справедливим слід визначити розмір моральної шкоди саме у такому розмірі, виходячи з того, що цінність здоров`я та життя людини не можна визначити в грошах, тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 23 січня 2020 року залишив незмінним запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 30 000 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди та 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Речові докази - два недопалки цигарок зі слідами речовини бурого кольору, металеву булавку зі слідами речовини бурого кольору, речовину бурого кольору на марлевий тампон з поверхні асфальтової доріжки, жіночу куртку, жіночу сумку, зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук, шкіряні туфлі, светр, верхню білизну, джинси, нижню білизну, шкарпетки, ніж з чорною рукояткою, ніж з червоною рукояткою, ніж з дерев`яною рукояткою, чоловічу куртку, дві поліетиленові рукавички, три кухонні ножі, куртку чоловічу, спортивні штани чоловічі, черевики чоловічі, чоловічі штани джинсові, що знаходяться в камері схову речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

Речовий доказ - мобільний телефон марки Samsung Galaxy J120H, що знаходиться в камері схову речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути власнику.

Речові докази - водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , два мобільні телефони «Huawei», що знаходяться в камері схову речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3