Провадження № 1-кп/686/548/21
08 листопада 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
потерпілого ОСОБА_15 ,
представника потерпілого ОСОБА_16 ,
захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,
На початку лютого 2014 року ОСОБА_20 та ОСОБА_19 під виглядом виконання зобов`язання, що виникло з підстав, не передбачених законом, з метою незаконного одержання чужого майна, вступили у попередню змову між собою і вирішили збагатитись за рахунок вимагання грошових коштів в сумі 1000 доларів США у ОСОБА_15 за наступних обставин.
З цією метою ОСОБА_20 та ОСОБА_19 12.02.2014 р. зателефонували до ОСОБА_15 та під виглядом вирішення питання щодо виконання зобов`язання, пов`язаного із зникненням грошей ОСОБА_21 , призначили останньому зустріч, на що він погодився.
Зустрівшись близько 20 год. 12.02.2014 р. біля піцерії «Піза-Піца» в мікрорайоні «Гречани» по вул. Курчатова, 1/1 в м. Хмельницькому, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 незаконно, у рішучій формі почали вимагати від ОСОБА_15 гроші в сумі 1000 доларів США, а в разі невиконання їх вимог пригрозили застосувати до останнього фізичне насильство у вигляді нанесення побоїв.
Продовжуючи свої злочинні дії, з метою залякування потерпілого та демонстрації реальності погроз насильством над потерпілим, 12.02.2014 р. близько 20 год. 30 хв., бажаючи щоб у потерпілого ОСОБА_15 склалося враження про те, що якщо він протидіятиме їм та не виконає їх вимог, то погрози будуть реалізовані, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , перебуваючи неподалік бару «Тюльпан» по вул. Західно-Окружній, 5 в м. Хмельницькому, продовжили вимагати в останнього гроші в сумі 1000 доларів США. Після цього, маючи реальні підстави боятися застосування насильства над собою, ОСОБА_15 на вимогу ОСОБА_20 та ОСОБА_19 передав їм гроші в сумі 100 доларів США та 400 грн.
В подальшому, в період часу з 13.02.2014 р. до 24.02.2014 р., ОСОБА_20 та ОСОБА_19 неодноразово телефонували та вимагали у ОСОБА_15 передати їм гроші. Забезпечивши таким чином постійний контроль за потерпілим, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 сформулювали у ОСОБА_15 враження про можливість і реальність застосування в будь-який час насильства щодо нього. Маючи реальні підстави побоюватися реалізації погроз зі сторони ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , ОСОБА_15 зібрав 800 доларів США, які мав намір передати обвинуваченим.
24.02.2014 р. близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщенні піцерїї «Піза-Піца», що по вул. Курчатова, 1/1 в м. Хмельницькому, очікував ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , але на зустріч прийшов ОСОБА_19 , який висунув вимогу передати йому грошові кошти, що ОСОБА_15 і зробив. Таким чином ОСОБА_19 отримав від потерпілого гроші в сумі 800 доларів США, що згідно з курсу НБУ становило 7150 грн. 40 коп.
За вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 підлягають кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 189 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями обвинуваченого ОСОБА_20 про те, що 31.01.2014 р. вночі до нього зателефонувала двоюрідна сестра ОСОБА_21 та повідомила про зникнення 900 доларів та 500 чи 1000 грн. Приїхавши разом зі ОСОБА_22 до сестри, він побачив у квартирі ОСОБА_15 і брата ОСОБА_23 . Присутні заперечили, що брали кошти, однак ОСОБА_15 в подальшому визнав, що це його вина і запевнив, що поверне гроші наступного дня. Через деякий час ОСОБА_21 повідомила, що потерпілий віддав половину грошей, в зв`язку з чим він зателефонував до ОСОБА_15 та запитав, коли буде решта грошей, але той почав віднікуватись. 12.02.2014 р. ввечері зателефонував потерпілому, який прибув до піцерії «Аннушка», де він знаходився з ОСОБА_19 , та повідомив, що решту коштів викрала повія. Для з`ясування цієї обставини вони поїхали до бару «Тюльпан». Присутні в барі розповіли, що в ніч з 31.01.2014 р. на 01.02.2014 р. ОСОБА_15 замовляв повію, за що розраховувався доларами. Потерпілий зізнався, що це він брав кошти і біля входу в бар дав йому 100 доларів і 300 грн., решту обіцяв віддати найближчим часом. Оскільки сестра постійно телефонувала, запитуючі про гроші, він був змушений дзвонити ОСОБА_15 з цього приводу. Через декілька днів ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_19 , так як у нього не працював телефон. ОСОБА_19 прийшов на зустріч, під час якої потерпілий віддав йому гроші. Визнав, що з приводу зниклих грошей, до яких відношення не мав, мав звернутись в правоохоронні органи, а не вирішувати це питання самостійно.
Обвинувачений ОСОБА_19 показав, що від ОСОБА_20 дізнався про зникнення грошей його сестри. 12.02.2014 р. перебував разом з ОСОБА_20 в піцерії у мікрорайоні «Гречани», куди через деякий час прибув ОСОБА_15 , з яким ОСОБА_20 спілкувався відносно грошових коштів. Після розмови вони їздили разом з потерпілим, який перебував з ОСОБА_20 в багажному відділенні автомобіля, до бару «Тюльпан». 24.02.2014 р. до нього зателефонував ОСОБА_15 , призначивши зустріч в піцерії «Піза Піца», де дав йому 800 доларів США.
Потерпілий ОСОБА_15 підтвердив, що 31.01.2014 р. разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в кафе «Чілі піцца» вживали алкоголь. Після відпочинку він пішов до ОСОБА_23 додому, де останній запропонував викликати дівчат, давши на це гроші. З бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » привезли в квартиру повію, з якою вступали у статеві зносини. За послуги розраховувався особисто, сплативши біля 600 - 700 доларів США. Вночі приїхала сестра ОСОБА_23 і вчинила скандал з приводу безладу в квартирі, а пізніше щодо зниклих грошей. Через 30-40 хв. після цього в квартиру прибув ОСОБА_20 , який через деякий час разом з сестрою повідомили йому про зникнення грошей в сумі 1000 доларів США, обшукали його, але нічого не знайшли. Наступного дня телефонував ОСОБА_20 стосовно повернення грошей, через що він був змушений позичити 400 доларів США та передав їх (в гривневому еквіваленті) ОСОБА_23 , а також 1200 грн. 12.02.2014 р. йому подзвонив ОСОБА_20 і вони зустрілись біля піцерії «Піза-піца», де його били ОСОБА_20 (долонею по обличчю та у вухо) і ОСОБА_19 (кулаками по тулубу) та вимагали гроші, які він нібито викрав. ОСОБА_19 відібрав телефон, після чого обвинувачені силою запхали його в багажне відділення автомобіля «Таврія» і поїхали до бару «Тюльпан», де погрожували застосуванням фізичного насильства у вигляді побиття і поставили вимогу повернути гроші не пізніше наступного дня, забрали гаманець зі 100 доларами і 400 грн. та поїхали. Через декілька хвилин зателефонував ОСОБА_20 і повідомив, що 400 доларів США, які він передав ОСОБА_23 , зараховано в суму «боргу» і сказав, що відтепер він винен 600 доларів США. У зв`язку з вказаними подіями наступного дня він звернувся в правоохоронні органи. 24.02.2014 р. в приміщенні піцерії «Піза-піца» він передав на вимогу ОСОБА_19 800 доларів США, фактично останній вирвав їх у нього з рук. Ствердив, що обвинувачені, застосовуючи погрози застосування фізичного насильства у вигляді побиття, які він сприймав як дійсні та реальні, залякували його, в зв`язку з чим у нього склалося переконання про реальність, дійсність реалізації цих погроз, якби він не виконав пред`явленої вимоги передати грошові кошти.
На обставини вчинення вимагання обвинуваченими потерпілий показав під час проведення з ним слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії від 21.05.2014 р. та додатку до нього. При цьому потерпілий продемонстрував, як обвинувачені привозили його до бару «Тюльпан», вимагаючи гроші.
Відповідно до протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення від 13 лютого 2014 року останній просив прийняти міри до невідомих йому на той час осіб, які 12.02.2014 р. близько 21 год. в мікрорайоні «Гречани» в м. Хмельницькому, погрожуючи фізичною розправою, вимагали гроші в сумі 1000 доларів США.
Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 показали, що 13.02.2014 р. їх син потерпілий ОСОБА_15 розповів про вищевказані обставини вимагання у нього обвинуваченими грошових коштів, а також про реальність сприйняття ним погроз застосування фізичного насильства останніми.
Свідок ОСОБА_21 показала, що, зайшовши в ніч з 31 січня на 01 лютого 2014 року в квартиру, побачила оголеного ОСОБА_15 з повією, яку вигнала, після чого виявила відсутність грошей в сумі 900 доларів США та 500 грн., в зв`язку з чим подзвонила до ОСОБА_20 з проханням розібратись в ситуації. ОСОБА_15 зізнався, що взяв кошти, запевнивши, що все віддасть, проте повернув лише 4000 грн., передавши їх брату ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_22 показав, що в ніч з 31 січня на 01 лютого 2014 року разом з ОСОБА_20 приїжджав додому до його сестри, яка просила останнього розібратись з приводу зникнення грошей. Потерпілий ОСОБА_15 повідомив, що гроші витратив разом з ОСОБА_23 24.02.2014 р. разом з ОСОБА_19 ходив в піцерію, де ОСОБА_15 передав ОСОБА_19 грошові кошти, який, не перераховуючи, поклав їх в кишеню. Перед цим до ОСОБА_19 телефонував ОСОБА_20 .
Факт позики потерпілим ОСОБА_15 03.02.2014 р. в ОСОБА_27 грошових коштів в сумі 400 доларів США підтвердив свідок ОСОБА_28 , що також підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_27 від 05.03.2014 р.
Свідок ОСОБА_29 показав, що бачив як 12.02.2014 р. близько 20 год. в дворі в мікрорайоні «Гречани» невідомі йому особи притисли потерпілого до стіни біля під`їзду, при цьому були агресивні, кричали та нецензурно лаялися, після чого із застосуванням фізичної сили (завівши руки за спину) запхали потерпілого в багажне відділення автомобіля «Таврія» та поїхали. В цю подію він не втручався, оскільки боявся.
Зазначене також підтверджується даними протоколу огляду від 27.05.2014 р. з фототаблицею автомобіля «Таврія», номерний знак НОМЕР_1 , в якому зафіксовано зокрема вигляд його багажного відділення.
Факт перебування 12.02.2014 р. в барі «Тюльпан» ОСОБА_20 та потерпілого, в сторону якого обвинувачений нецензурно лаявся, підтверджується показаннями бармена цього закладу свідка ОСОБА_30 .
Свідок ОСОБА_31 показала, що 31.01.2014 р. близько 23 год. в барі «Тюльпан» вона познайомилася з потерпілим та його товаришем, з якими поїхали на квартиру, де вона надавала сексуальні послуги, за що їй заплатили 400 доларів США. Близько 04 год. наступної доби в квартиру зайшла дівчина з хлопцем, почала кричати, в зв`язку зчим вона поїхала.
Протоколами огляду предметів від 04.03.2014 р. підтверджується факт спілкування по телефону в період з 12 по 14 лютого 2014 року ОСОБА_15 з обвинуваченими. Як слідує зі змісту записів телефонних розмов між ОСОБА_15 та обвинуваченими, останні в рішучій формі вимагали передачі їм грошових коштів, агресивно висловлюючись на адресу потерпілого, що свідчить про їх намагання створити в останнього враження реалізації погроз у випадку невиконання їх вимог.
Відповідно до повідомлення голови апеляційного суду Хмельницької області за вих. № 08-03д від 05.02.2015 р. ухвалами слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 14.02.2014 р. надавались дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст.ст. 248, 260, 263, 269 КПК України, стосовно зазначеної в запиті особи ( ОСОБА_15 ) та були задоволені в повному обсязі.
Відомостями, що містяться у роздруківках телефонних з`єднань, підтверджуються факти перебування ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в час та місцях, зазначених у обвинувальному акті.
У відповідності до протоколу проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.02.2014 р. потерпілому ОСОБА_15 24.02.2014 р. були вручені грошові кошти в сумі 800 доларів США, оброблені невидимою аерозолю препарату «Светлячок», освітлені спеціальним освітлювальним приладом, в результаті чого кожна купюра випромінює яскраво червоним кольором та люмінесцентним олівцем написана літера «А» яка при впливі ультрафіолетового проміння світиться яскраво синім кольором. Після дзвінка о 16 год. 50 хв. на мобільний телефон ОСОБА_15 невідомого з мобільного № НОМЕР_2 , вони домовились зустрітись через 1 годину в мікрорайоні Гречани. Після прибуття до приміщення піцерії «Піза-Піца» по вул. Курчатова, 1/1 в м. Хмельницькому, біля 17 год. 50 хв. ОСОБА_15 зателефонував на вищевказаний номер та повідомив, що чекає в даному закладі. Близько 18 год. 27 хв. в приміщення піцерії зайшли двоє осіб, один з яких запитав чи є гроші. Коли ОСОБА_15 показав вручені кошти, вказана особа вирвала грошові кошти з рук.
Вищезазначене також підтверджується даними протоколу про результати здійснення аудіо, -відеоконтролю за особою від 25.02.2014 р. та матеріалами переглянутого в судовому засіданні відеозапису, з яких видно, як ОСОБА_19 в рішучій формі запитує у потерпілого про наявність грошей, після того, як останній демонструє кошти і повідомляє, що це 800 доларів, вириває їх з рук і виходить на вулицю.
Протоколом огляду від 24.02.2014 р. вилучених у ОСОБА_19 коштів зафіксовано, що в останнього вилучено грошові кошти в сумі 800 доларів США, які він забрав у ОСОБА_15 . При цьому вказані купюри, долоні рук ОСОБА_19 , його джинси в районі задньої лівої кишені та кофта позаду при освітленні ультрафіолетовим промінням світилися помаранчевим кольором. Крім того, на кожній купюрі висвітлювалася літера «А», яка світилася блакитним кольором. Зазначена у протоколі інформація відповідає переліку купюр, вказаних у протоколі огляду грошових коштів від 19.02.2014 р., які передавались ОСОБА_15 для подальшого використання під час проведення заходів, направлених на перевірку інформації про вимагання та отримання грошових коштів.
Відповідно до протоколу освідування особи (обвинуваченого ОСОБА_19 ) від 24.02.2014 р. за допомогою марлевого тампону здійснено змив потожирових виділень його лівої долоні, а також задньої частини кофти і джинсів, в які він був одягнутий.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин № 3623/4651-4655/14-34 від 30.04.2014 р. на наданих на дослідження купюрах номіналом по сто доларів США у кількості 8 купюр виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, однакова за вивченими фізико-хімічними властивостями зі спеціальною хімічною речовиною, яка позначена як «Контрольний зразок спеціального препарату «Светлячок», і має з ним спільну родову належність. На наданих на дослідження марлевих тампонах, які позначені як «Марлевий тампон зі змивами потожирових виділень з лівої руки гр-на ОСОБА_19 під час освідування за адресою АДРЕСА_3 » та «Марлевий тампон зі змивами потожирових виділень з правої руки громадянина ОСОБА_19 під час освідування за адресою АДРЕСА_3 » виявлено сліди спеціальної хімічної речовини. На наданих на дослідження обох рукавичках одноразового використання з еластичного матеріалу світло-жовтого кольору, які позначені як «Гумові рукавички використані під час огляду місця події 24.02.14 в м. Хмельницькому по вул. Курчатова 1г» виявлено сліди спеціальної хімічної речовини з краю в області манжетів. Спеціальна хімічна речовина виявлена на наданих на дослідження змивах з долоней ОСОБА_19 та в області манжетів рукавичок, які використані під час огляду, освідування ОСОБА_19 і спеціальна хімічна речовина надана як «зразок спеціального препарату «Светлячок», однакові за вивченими фізико-хімічними властивостями та має спільну родову належність.
За даними висновку судово-медичної експертизи № 141 від 14.02.2014 р. у ОСОБА_15 виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу м`яких тканин лівої підключичної ділянки, що могло утворитися 12.02.2014 р. від удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Показання обвинувачених про те, що грошових коштів у потерпілого вони не вимагали та останньому застосуванням насильства не погрожували, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями потерпілого та свідків, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами по справі, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Підстав для обмови потерпілим та свідками обвинувачених не встановлено.
З наведених підстав суд відхиляє і твердження захисників про відсутність доказів вимагання обвинуваченими у потерпілого грошових коштів та відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
При цьому суд враховує, що обвинувачені, застосовуючи погрозу, залякували потерпілого, прагнули до того, щоб в останнього склалося переконання про реальність, дійсність реалізації цієї погрози, якщо він не виконає пред`явленої вимоги, прагнули заволодіти не належним їм майном, при цьому примушували до виконання зобов`язання, що виникло з підстав, не передбачених чинним законодавством. Майнова вимога обвинувачених була поєднана з психічним насильством над потерпілим.
Внаслідок таких дій потерпілий боявся реалізації висловленої обвинуваченими погрози, а тому змушений був віддавати гроші, переживаючи за свою безпеку. Обвинувачені керувались корисливим мотивом на заволодіння чужим майном. ОСОБА_20 і ОСОБА_19 в суді підтвердили, що кошти, які мав передати ОСОБА_15 , їм не належали. Під час отримання від ОСОБА_15 800 доларів США ОСОБА_19 була озвучена ця сума, при тому, що на час передачі ОСОБА_15 залишалось віддати 400 доларів США із загальної суми, яка вимагалась. При вчиненні злочину обвинувачені діяли узгоджено, з спільним умислом. Вони разом телефонували до ОСОБА_15 , повідомляючи про необхідність передачі грошових коштів в короткі строки та їздили в темний час доби до бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Гроші у потерпілого забирав безпосередньо ОСОБА_19 .
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р. вимога виконати зобов`язання, що виникло на підставах, не передбачених чинним законодавством, або неіснуюче зобов`язання, або зобов`язання з невизначеним предметом, а так само використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно або для вчинення дій майнового характеру, які ним не передбачені, належить кваліфікувати як вимагання.
Посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи (не надання стороною обвинувачення) ухвал слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 14.02.2014 р., якими надавались дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно потерпілого ОСОБА_15 , не свідчать про недопустимість одержаних в результаті проведення таких дій доказів, що стороною захисту під час досудового розслідування та до часу знищення вищевказаних секретних документів (судових рішень) з метою нерозголошення державної таємниці (відповідно до повідомлення голови апеляційного суду Хмельницької області за вих. № 08-03д від 05.02.2015 р.) не оспорювалось.
Разом з тим, ОСОБА_20 і ОСОБА_19 обвинувачуються в тому, що вони 12.02.2014 р. близько 20 год. 30 хв., перебуваючи неподалік бару «Тюльпан» по вул. Західно-Окружній, 5 в м. Хмельницькому, застосовуючи фізичне насильство до ОСОБА_15 у вигляді нанесення ударів кулаками у різні частини тіла, продовжили вимагати в останнього гроші в сумі 1000 доларів США. Крім того, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 попередили ОСОБА_15 , що у разі невиконання їх вимоги передати зазначену суму коштів, вони будуть змушені заподіяти йому тяжкі тілесні ушкодження, а то і позбавити життя. А також ОСОБА_15 мав реальні підстави побоюватися реалізації погроз зі сторони ОСОБА_20 та ОСОБА_19 щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень або ж позбавлення життя.
Вказані обставини суд виключає з обвинувачення, оскільки така кваліфікуюча ознака вимагання, як погроза заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та його вбивства, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Ці обставини обґрунтовуються фактично лише показаннями потерпілого ОСОБА_15 , які не підтверджені іншими достовірними доказами. При прослуховуванні телефонних розмов також не встановлено, що потерпілому погрожували заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та вбивством.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та їх дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачені на момент вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждали, не страждають на такі і в теперішній час, поводяться адекватно. Тому суд визнає їх осудними та відповідальними за скоєне.
При обранні обвинуваченим виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їм покарання.
Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_19 вчинили тяжкий злочин. Обставинами, які пом`якшують їм покарання, суд визнає відсутність судимостей, наявність на утриманні в обвинуваченого ОСОБА_20 малолітньої дитини. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченим, відсутні.
При обранні обвинуваченим виду та міри покарання суд також враховує, що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 окрім скоєного характеризуються позитивно, офіційно не працюють, свою вину у вчиненні злочину фактично визнали частково. При цьому суд враховує і аморальну поведінку потерпілого ОСОБА_15 з приводу використання наданих йому ОСОБА_23 грошових коштів для оплати послуг повії, що в подальшому фактично стало однією з причин вчинення обвинуваченими злочину.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, осіб винних, позицію прокурора, потерпілого та його представника щодо призначення покарання, враховуючи положення ст. 416 КПК України, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_20 та ОСОБА_19 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 189 КК України.
Разом з тим, приймаючи до уваги осіб винних, які раніше не судимі, є особами молодого віку, окрім скоєного характеризуються позитивно, тривалість часу, який минув після вчинення злочину (більше семи років) та протягом якого обвинувачені інших правопорушень не вчиняли (доказів зворотного суду не представлено), ОСОБА_20 має на утриманні малолітню дитину, відсутність обставин, які б обтяжували їм покарання, поведінку потерпілого, яка передувала вчиненню обвинуваченими злочину, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинувачених для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_20 та ОСОБА_19 від відбування покарання з випробуванням та покласти на них передбачені ст. 76 КК України обов`язки.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових злочинів.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, злочинними діями обвинувачених потерпілому спричинено майнову шкоду, яка полягає у заволодінні належними йому коштами в сумі 400 грн. та 100 доларів США, що на момент передачі грошей згідно з курсом НБУ становило 855 грн. 07 коп., тому на підставі ст.ст. 22, 1166, 1177, 1190 ЦК України з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в солідарному порядку на користь ОСОБА_15 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 1255 грн. 07 коп. (400 + 855,07).
Також суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду, оскільки останній в зв`язку з протиправними діями обвинувачених переніс душевні страждання і незручності, що також змінило звичний спосіб життя потерпілого та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинувачених, їх матеріального становища, понесених потерпілими моральних страждань, способу та характеру вчиненого злочину, наслідків, що настали, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, розмір цього відшкодування слід визначити у заявленій потерпілим сумі 20 000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є належною сатисфакцією. В силу ст.ст. 23, 1167, 1177, 1190 ЦК України вказана сума коштів підлягає стягненню на користь потерпілого з обвинувачених в солідарному порядку.
Позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинувачених на його користь грошових коштів, які він передавав для ОСОБА_20 та ОСОБА_19 через ОСОБА_23 (1200 грн. та 3000 грн. відповідно), не випливають із пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" № 3 від 31 березня 1989 року та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» N 13 від 02 липня 2004 року не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства. Така позиція узгоджується з приписами ст. 128 КПК України.
Таким чином, вищевказані позовні вимоги потерпілого не підлягають розгляду в кримінальній справі, а тому їх слід залишити без розгляду. Водночас потерпілий не позбавлений права звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи спеціальних хімічних елементів в сумі 9250 грн. (висновок експерта № 3623/4651-4655/14-34 від 30.04.2014 р.) у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в рівних частинах (по 4625 грн. з кожного). Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: мобільний телефон «Нокіа СІ» залишити обвинуваченому ОСОБА_19 ; мобільний телефон «Самсунг Гелексі» та грошові кошти в сумі 800 доларів США залишити потерпілому ОСОБА_15 ; компакт-диски з аудіо та відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконання судового рішення до набрання вироком законної сили останнім слід залишити запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_20 та ОСОБА_19 визнати винуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 189 КК України та призначити їм покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі кожному.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_20 та ОСОБА_19 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити їм іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки кожному.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_20 та ОСОБА_19 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити частково.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_15 про стягнення на його користь з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 грошових коштів в сумі 4200 грн. (чотири тисячі двісті гривень) залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа СІ» залишити обвинуваченому ОСОБА_19 за належністю; мобільний телефон «Самсунг Гелексі» та грошові кошти в сумі 800 доларів США залишити потерпілому ОСОБА_15 за належністю; компакт-диски з аудіо та відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
До набрання вироком законної сили запобіжні заходи ОСОБА_20 та ОСОБА_19 залишити попередні особисте зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 на користь держави по 4625 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять п`ять гривень) процесуальних витрат з кожного.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: