Провадження № 11-кп/824/443/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002339 щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.15 ч.3 ст.186КК України.
Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Прокурор обґрунтував своє клопотання тим, що вік обвинуваченого, стан його здоров`я, соціальні зв`язки дозволяють йому ефективно переховуватися від суду, що унеможливить розгляд судом кримінального провадження, та зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому вважає, що з метою забезпечення кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, є необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з метою уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків або інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 19 лютого 2022 року включно та визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень у національній грошовій одиниці.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченихпід вартою, вказав, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом також враховано особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик можливості повторення чи продовження ним протиправної поведінки та ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні умисних злочинів проти власності, поєднаних із застосуванням насильства, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі, офіційно ніде не працює, законних джерел доходу не має та на розгляді Дарницького районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а тому суд прийшов до висновків, що дані про зменшення або зникнення ризиків відсутні.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 до 06.00 ранку з покладенням обовязків, передбачених КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що зазначені прокурором ризики фактично не існують, так як прокурором не надано доказів на підтвердження ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду та не доведено неможливості застосування більш мяких запобіжних заходів.

Вказує також на наявність у обвинуваченого трьох малолітніх дітей, тяжкого стану здоров`я однієї з дочок, яка потребує медичної допомоги та присутності батька, також матеріали справи містять дозвіл на імміграцію дружини обвинуваченого, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та наявність у обвинуваченого місця проживання, що вбачається з договору оренди житла в м. Чернігові.

Зазначає також про проміжне рішення Європейського суду від 16.12.2021 року про прийняття до розгляду заяву обвинуваченого на умови перебування в СІЗО та порушення розумних строків судового розгляду та тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений та захисник повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, при цьому захисником в апеляційній скарзі зазначено про розгляд вказаної апеляційної скарги без його виклику, тому неявка зазначених осіб, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Перевіривши матеріали, що надійшли до суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Як випливає із змісту ч.ч.3,5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про доведеність прокурором підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.
Як випливає із змісту судового рішення при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання апелянта на наявність у обвинуваченого місця проживання на території України, міцних соціальних зв`язків, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Посилання захисника обвинувачених на відкриття провадження в ЄСПЛ щодо тривалого тримання під вартою обвинуваченого, не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, адже вказані обставини не свідчать про задоволення вимог заявника.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжено, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: