ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4833/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на постанову від 31 березня 2018 року слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0011453 від 27.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про скасування постанови слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві ОСОБА_3 від 31 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №0011453 від 27.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Вимоги скарги мотивовані тим, щоаналіз зазначеної постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0011453 на підставі ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вказує на те, що він не провівши за п`ять місяців жодної слідчої дії, навидь не отримавши матеріалів кредитної справи, проявив недбальство та прийняв незаконне процесуальне рішення.

Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
Заявник вважає, що лише після встановлення та дослідження усіх обставин можливе прийняття рішення про подальший рух у кримінальному провадженні, а також необхідності проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, згідно із покладеним на слідчого обов`язку доказування у кримінальному провадженні.
На його думку, посилання слідчих на мотиви та обґрунтування прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, вважає такими, які не піддаються поясненню з правової точки зору взагалі.
Також, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взагалі не вказують, в чиїх діяннях відсутній склад кримінального правопорушення.
Враховуючи, що за матеріалами кримінального провадження органом досудового розслідування перевірка належним чином не проведена, слідчим не дотримано порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, зокрема, не здійснено жодної слідчої та процесуальної дії щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
У судове засідання представник заявника не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутності, на задоволенні скарги наполягала.
Слідчий Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду скарги, незважаючи на попередні виклики та направлені запити про витребування матеріалів кримінального провадження №0011453 від 27.10.2017-для їх дослідження в судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, матеріали вказаного кримінального провадження для огляду суду не надав.
Відповідно до вимог ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, та відсутність матеріалів кримінального провадження при наявності представлених суду заявником документів, не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.
Вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження №0011453 від 27.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відкрите на підставі заяви ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
31 березня 2018 року за результатами розслідування зазначеного кримінального провадження слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0011453 від 27.10.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Зі змісту скарги вбачається, що копія оскаржуваної постанови була отримана заявником 05.10.2021, а відтак встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.
На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий посилався, зокрема, на норми КПК України та описав об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з враховуючи зібрані в ході досудового розслідування матеріали при цьому не деталізуючи які саме дії вчинено.
Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження, положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).
Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.
Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.
Разом з цим, виходячи зі змісту постанови та доводів скарги, слідчим при закритті кримінального провадження вимог процесуального закону не дотримано, постанова від 31.03.2018 є такою, що винесена передчасно.
Зокрема, обставини викладені у заяві особи, що подала скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Більше того, зміст оскаржуваної постанови дає підстави для висновку, що у даному кримінальному провадженні взагалі не проводились будь-які процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, що свідчить про неповноту і необ`єктивність досудового розслідування.
Крім того, незважаючи на неодноразові вимоги слідчого судді, матеріали кримінального провадження для їх дослідження в судовому засіданні слідчому судді не надані, а відтак доводи заявника про неповноту та однобічність досудового розслідування слідчим жодним чином не спростовані.
Нормами Кримінального процесуального кодексу України змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків визначені загальними засадами кримінального провадження (ст.ст. 7, 22, 26, 28 КПК України).

Відповідно до частини 1 ст. 22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Отже, протягом тривалого часу, який істотно перевершив розумні строки розгляду скарги, органом досудового розслідування не було вжито заходів до доведення законності і обґрунтованості прийнятого дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження, що позбавляє слідчого суддю можливості дійти переконання щодо законності винесеного дізнавачем рішення.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).
Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Зважаючи на викладені заявником обставини вчинення ймовірного кримінального правопорушення, органу досудового розслідування при новому розслідуванні належить провести всебічне та ефективне досудове розслідування, в ході якого з`ясувати дійсні факти вчинення кримінального правопорушення, перевірити обставини викладені у заяві представника юридичної особи, здійснити перевірочні та слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, направлені на виконання завдань кримінального судочинства, та в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження в справі, яке, у будь-якому випадку, має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.
Керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 18.03.2018 про закриття кримінального провадження №0011453 від 27.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: