Єдиний унікальний номер 717/369/20
Номер провадження 1-кп/722/11/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни кримінальне провадження, внесене 15.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018 року близько 20.00 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , проїжджаючи по автодорозі на автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу кафе-бару «Соляріс», який розташований за адресою: с.Іванівці Кельменецького району Чернівецької області, висловили обурення на адресу мешканця м.Сокиряни Чернівецької області ОСОБА_8 з приводу його перебування на близькій відстані від проїжджої частини та, не зупиняючись, проїхали далі на відстань близько 100 м. від місця перебування ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_5 , який сидів за кермом автомобіля, разом з ОСОБА_7 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, діючи з хуліганських мотивів, зупинили автомобіль, розвернулись та попрямували в напрямку кафе-бару «Соляріс» до місця перебування ОСОБА_8 . Під`їхавши до нього, з вищевказаного автомобіля вибіг водій ОСОБА_5 , який, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки у суспільстві, нормами моралі та добропристойності, маючи на меті продемонструвати свою зверхність та неповагу до осіб, людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, підбіг до ОСОБА_8 , який продовжував розмовляти по телефону, та висловлюючи на його адресу нецензурну лайку, безпричинно наніс йому один удар правою рукою та одразу один удар лівою рукою в область голови, від чого ОСОБА_8 впав на землю. Одночасно, із заднього правого боку автомобіля вибіг ОСОБА_7 , який діяв без попередньої домовленості з ОСОБА_5 , підбіг до мешканця м.Сокиряни Чернівецької області ОСОБА_9 , який стояв на відстані 5-7 м. від ОСОБА_8 та без будь-яких причин наніс один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_9 , від чого останній присів навколішки, після чого ОСОБА_7 наніс йому ще один удар правою рукою у верхню ліву частину голови.
В подальшому ОСОБА_9 , з метою викликати працівників поліції та звернутись за медичною допомогою, зробив декілька кроків в напрямку входу до кафе-бару «Соляріс», однак його наздогнав ОСОБА_5 , зловив за сорочку та почав тягнути за неї назад, внаслідок чого вона порвалась. При цьому, штовхнув його, від чого ОСОБА_9 впав назад та відчув різкий біль в правому ліктьовому суглобі. В той час, коли ОСОБА_9 перебував на землі, до нього підбіг ОСОБА_7 та наніс йому один удар в праву частину грудної клітки. Одночасно ОСОБА_5 наніс удар своєю лівою ногою в праву гомілку ОСОБА_9 .
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в ділянці лівого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в нижній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, які згідно висновку експерта №153 від 21.09.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження свою винуватість у вчиненні злочину визнав частково та суду пояснив, що ввечері 11.09.2018 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 поверталися з м.Чернівці додому в с.Іванівці, рухаючись на автомобілі марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням. ОСОБА_10 під час руху перебувала на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_11 позаду неї на задньому пасажирському сидінні. Рухаючись по центральній дорозі в с.Іванівці неподалік кафе-бару «Соляріс», вони побачили як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вибігли на дорогу поперед автомобіля. Зупинивши автомобіль, він через відчинене вікно передньої пасажирської дверки запитав у них в чому справа, на що ОСОБА_12 та ОСОБА_9 почали гримати руками по автомобілю та погрожувати фізичною розправою. Вийшовши з автомобіля, він підійшов до ОСОБА_8 та відштовхнув його від автомобіля, після чого піймав ОСОБА_9 за сорочку, яку потягнув та розірвав. ОСОБА_7 також під час конфлікту виходив із автомобіля, однак які саме дії вчиняв в цей час, він не бачив. Після вказаних подій вони сіли в автомобіль та поїхали додому. Будь-яких ударів потерпілому він не наносив, а лише розірвав йому сорочку, у зв`язку з чим визнає заявлений до нього цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди не визнав, оскільки вважає їх безпідставними та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, виступи учасників судового розгляду в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, перевіривши всі доводи та з`ясувавши думку учасників судового розгляду, згідно якої судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мають значення для встановлення обставин по даному кримінальному провадженні, суд прийшов до наступних висновків.

Так, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні хуліганства, його винуватість у вчиненні даного злочину в повному об`ємі доведена наступними дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що під час відпочинку у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » йому зателефонували, після чого він вийшов на вулицю, щоб поговорити. В цей час там вже перебував ОСОБА_8 , який також розмовляв по телефону. Поблизу них зупинився автомобіль марки «БМВ», з якого особи, які там перебували, почали висловлювати претензії на адресу ОСОБА_8 , який нібито стояв занадто близько до дороги. Потім із заднього пасажирського сидіння раптово вийшов чоловік у сірому спортивному костюмі, яким виявився ОСОБА_7 , а з водійського чоловік у чорній куртці, як надалі потерпілому стало відомо ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_5 раптово наніс ОСОБА_8 удар кулаком в область обличчя. В той час, як він почав рухатись в сторону зазначених осіб, щоб з`ясувати що сталось, до нього почав наближатись ОСОБА_7 , який наніс йому удар кулаком в область обличчя, від якого він відчув запаморочення та присів на коліна, а ОСОБА_7 наніс йому ще один удар правою рукою в ліву частину голови. Намагаючись побігти в сторону бару, щоб покликати на допомогу, він зробив у цьому напрямку кілька кроків, однак відчув, як його потягнули за сорочку, від чого вона розірвалась, після чого він впав на щебеневе покриття дороги, відчувши сильний біль в правому ліктьовому суглобі. При цьому, він побачив, що це був ОСОБА_5 . Також в цей час до них підбіг ОСОБА_7 , який разом з ОСОБА_5 , ще нанесли йому кілька ударів, якими завдали сильного фізичного болю. Весь час в ході протиправних хуліганських дій зі сторони нападників він тримав в одній руці гаманець та телефон, а в іншій свій піджак. Намагаючись продовжити рух в сторону кафе, він підвівся, однак, побачивши, що особи нападаючих знову рухаються в його бік, він підняв із землі камінь, щоб їх налякати, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль та поїхали.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що ввечері 11.09.2018 року він перебував разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він не пам`ятає початок подій, які тоді відбувались, однак пам`ятає, що, почувши шум, він разом ОСОБА_14 вийшов на вулицю, де побачив як ОСОБА_9 пересувався по прилеглій до кафе території, а його в цей час наздоганяли двоє чоловіків, при цьому один з них розірвав на ньому сорочку. Хто та скільки ударів наніс потерпілому він не може пригадати з огляду на сплив значного часу.

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що ввечері 11.09.2018 року під час відпочинку у кафе-барі «Соляріс» із ОСОБА_13 ,, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вони зробили замовлення, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшли на вулицю. Через деякий час він почув шум з вулиці та вийшов подивитись, що сталось. При цьому побачив ОСОБА_9 , який був у крові з пірваною сорочкою. Недалеко він нього був припаркований автомобіль марки «БМВ» темного кольору. Бачив, як ОСОБА_9 наносив удари водій автомобіля марки «БМВ», який йому на той час був незнайомим, однак в судовому засіданні зазначив, що це міг бути саме обвинувачений. Також бачив, що біля потерпілого знаходився ОСОБА_7 , який йому раніше знайомий.

Свідок ОСОБА_10 надала суду показання, аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 з приводу часу, місця та обставин виникнення конфлікту надав суду показання, аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому, пояснив, що участь у суперечці брав обвинувачений ОСОБА_5 , який вийшов з автомобіля, однак які саме дії вчиняв він не бачив, оскільки було темно. Він особисто із салону автомобіля не виходив і будь-кому тілесних ушкоджень не завдавав.

Показання свідка ОСОБА_8 суд не бере до уваги, оскільки вказаний свідок у своїх показаннях не надав суду відомостей, які мають доказове значення для встановлення обставин спрямованих на підтвердження чи спростування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

-висновком експерта №153 від 18.09.2018 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: синці в ділянці правого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в ділянці лівого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в нижній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, або ударів об такі. По часу свого виникнення відповідають на 11.09.2018 року, тобто їх виникнення можливе при обставинах та час вказаних потерпілим та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (265-266);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 у присутності понятих та статиста вказав на час, місце і спосіб нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 (а.с.267-270);

-відеозаписом з камер відеоспостереження кафе-бару «Соляріс» від 11.09.2018 року, з якого вбачається, що в період з 19:18 год. по 19:21 год. потерпілий ОСОБА_9 знаходився біля вищевказаного кафе-бару у пошкодженому одязі. При цьому, вбачається, що потерпілий оборонявся від ударів обвинуваченого ОСОБА_5 , який був одягнутий на той час в чорну куртку, а також в цей час до них також наближався ОСОБА_7 , який був одягнутий на той час у сірому спортивному костюмі (а.с.127).

При цьому, суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 щодо неспричинення обвинуваченим під час вчинення хуліганських дій тілесних ушкоджень потерпілому об`єктивно спростовуються як показаннями допитаних в суді потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які у своєму взаємозв`язку достовірно підтверджують вчинення хуліганських дій обвинуваченим ОСОБА_5 у складі групи осіб та спричинення ним в ході цього тілесних ушкоджень потерпілому.

Більше того, як показання обвинуваченого ОСОБА_5 , так і свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 в цій частині суперечать обставинам, які встановлені вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18.09.2019 року, що набрав законної сили, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення у складі групи осіб хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_9 за аналогічних обставин.

Доводи захисника з приводу того, що висновок експерта №153 від 18.09.2018 року є неналежним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , оскільки у ньому зафіксовані виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, які були спричинені йому лише ОСОБА_7 , суд вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається із вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18.09.2019 року та обсягу обвинувачення у даному кримінальному провадженні, дії ОСОБА_7 щодо спричинення потерпілому під час вчинення хуліганських дій тілесних ушкоджень у вигляді рани нижньої губи зліва починаючи від кайми слизової та йде по слизовій до низу, синців нижньої губи зліва, волосистої частини голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва, по передньо-боковій поверхні грудної клітини справа в проекції 5-7 ребер, були розмежовані від аналогічних дій ОСОБА_5 , якими потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в ділянці лівого ліктьового згину по розгинальній поверхні, в нижній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні.

Також необгрунтованими є доводи захисника щодо невідповідності обставин, зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.09.2018 року, обставинам обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки як вбачається із змісту вказаного протоколу, зазначені у ньому обставини повністю узгоджуються із сукупністю зазначених вище досліджених судом доказів.

Враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, який у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що він раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні даного злочину визнав частково, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, на даний час не працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставини щодо наявності на утриманні неповнолітньої дитини та позитивної характеристики з місця проживання суд, у відповідності до ч.2 ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, які б згідно ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Разом з тим, обставинами, які негативно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 є те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, однак кримінальне провадження відносно нього було закрито в наслідок акту амністії. Крім цього, обвинуваченим до завершення судового розгляду кримінального провадження не було вчинено жодних дій, спрямованих хоча б на часткове відшкодування потерпілому завданих злочином збитків.

Суд враховує також висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_5 складеної органом пробації 07.10.2020 року, згідно якої як ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, так і ризик небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінені як середні.

Крім цього, як вбачається із висновку органу пробації, останній, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого злочину, особу винного та його роль у вчиненні злочину, а також враховуючи обсяг і тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, із урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, які визнані судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також враховуючи висновки досудової доповіді, складеної органом пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Суд вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_9 було пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1390,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди, а також з огляду на визнання обвинуваченим ОСОБА_5 заявленого до нього цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1390 грн., суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди також є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях ОСОБА_9 , яких він зазнав внаслідок ушкодження його здоров`я, а також у моральних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із вимушеними змінами у його життєвих стосунках.

Разом з тим, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки її розмір, на думку суду, потерпілим значно завищений.

З урахуванням характеру і обсягу понесених потерпілим фізичних та душевних страждань, їх тривалості, тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень та тяжкості вимушених змін у його житті, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Саме такий розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди є розумним та достатнім для компенсації понесених ним моральних страждань.

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і за його вчинення призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 02.04.2003 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області) на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 1390 (одна тисяча триста дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 02.04.2003 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області) на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_1