Ухвала
Іменем України
21 жовтня 2021 року

м. Київ
справа № 204/484/19
провадження № 51-4962 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією майна.
Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, без конфіскації майна.
ОСОБА_6 засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення. Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 задоволено частково. Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року змінено. Засуджено ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року в частині вирішення цивільного позову скасовано, призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок районного суду залишено без зміни.
Рішення щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку не оскаржуються.
Засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із кваліфікацією дій за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не наводить належного обгрунтування в цій частині та не вказує, чому його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 1 ст. 115 КК України.
Крім того, засуджений, оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вказує на невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому засуджений, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду, не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення та які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3