Провадження №1-кп/127/696/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселиця, Жмеринського району, Вінницької області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно працевлаштованого в ПП «Вінтехпостач» на посаді водія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001990 від 13.11.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2020 близько 17:30 години, ОСОБА_4 керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat-Scudo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Ватутіна, міста Вінниці, зі сторони вулиці Гонта, в напрямку вулиці Житомирське шосе, зі швидкістю 75.2-78.6 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість в населеному пункті, в районі електроопори №117, з необережності допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину справа-наліво по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, у ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №69 від 10.02.2021 року, були виявлені тілесні ушкодження: «закритий травматичний повний вивих акроміального кінця лівої ключиці; відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку із субдуральним крововиливом ліворуч, перелом кісток склепіння і основи черепа (лівої тім`яної і лівої скроневої кісток), забійна рана м`яких тканин скроневої ділянки голови ліворуч», які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/7273-ІТ від 20.05.2021 року: «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля Fiat-Scudo мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля Fiat-Scudo до смуги руху велосипедиста, при русі з допустимою для даних дорожніх умов швидкістю 50 км/год., тобто шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. При цьому в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Fiat-Scudo, які не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди»

Таким чином, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».

Порушення вищезазначених вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 13.11.2020 року він рухався на виїзд з м. Вінниці, маючи намір перестроїтись в лівий ряд включив відповідний сигнал повороту та під час виконання маневру здійснив наїзд на велосипедиста, якого не помітив. Також зазначив, що швидкість руху його автомобіля перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги. Крім того, повідомив, що одразу на місці події надавав потерпілій першу медичну допомогу, викликав швидку та в подальшому оплатив лікування, повністю відшкодував завдану шкоду. Про вчинене шкодує, просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм, що є основним джерелом доходу для забезпечення сім`ї.

Потерпіла суду пояснила, що з обвинуваченим раніше знайома не була, 13.11.2020 року вона рухалась по краї проїзної частини на велосипеді з прогулянки в напрямку м. Вінниці, раптом почула свист гальм та відчула удар. Після чого, вона знаходилась на землі, невідомі люди надавали їй медичну допомогу. Бачила пошкоджений автомобіль та велосипед, який лежав на дорозі. Також зазначила, що обвинувачений приїжджав особисто до неї в лікарню, оплатив лікування та повністю відшкодував завдану шкоду, будь-яких претензій до нього у неї немає, просила суд суворо його не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого та потерпілої, дослідження витягу з кримінального провадження №0001990 (т.1 а.с. 24), постанови слідчого від 13.11.2020 про приєднання до кримінального провадження речового доказу (т.1 а.с. 26), ухвали слідчого судді від 23.11.2020 про накладення арешту (т.1 а.с. 27), висновку експерта №862 від 25.11.2020 року за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів з довідкою про витрати на її проведення (т.1 а.с. 33-39), висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/102-21/1426-ІТ від 18.02.2021 року з довідкою про витрати на її проведення (т.1 а.с. 40-49), висновку судово-медичної експертизи №69 від 10.02.2021 року (т.1 а.с. 50-52), висновку автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-21/7273-ІТ від 20.05.2021 року з довідкою про витрати на її проведення (т.1 а.с. 53-60), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 65), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 63), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с. 61,62), під час вчинення кримінального правопорушення перебував в тверезому стані (т.1 а.с. 66), офіційно працевлаштований в ПП «Вінтехпостач» на посаді водія з 2012 року (т.1 а.с. 67-73, 76), за місцем роботи характеризується позитивно (т.1 а.с. 77,78), повністю відшкодував шкоду завдану потерпілій. (т.1 а.с. 79-82)
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, добровільне відшкодування завданої шкоди та визнання ним вини, а також позицію потерпілої з приводу міри покарання, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання судом враховано думку потерпілої, а також обставини справи в їх сукупності, у тому числі й ті, що характеризують особу обвинуваченого та інші обставини, які мають суттєве значення.

Зокрема, відповідно до копії трудової книжки обвинувачений офіційно працевлаштований в ПП «Вінтехпостач» на посаді водія з 03.05.2012 року по теперішній час. (т.1 а.с. 67-71)
Згідно заяви директора ПП «Вінтехпостач» за час роботи на підприємстві обвинувачений порушень правил дорожнього руху не допускав, зарекомендував себе позитивно, його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами та є основним джерелом доходу для забезпечення сім`ї. (т.1 а.с. 77,78)
Відповідно до заяви потерпілої обвинувачений повністю відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, будь-яких претензій до нього вона немає, крім того просила суд покарати обвинуваченого не суворо та не позбавляти права керування транспортними засобами. (т.1 а.с. 86)

Таким чином, суд приходить до висновку, про недоцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами позбавить обвинуваченого можливості заробляти кошти та поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище, оскільки обвинувачений працює на посаді водія більше дев`яти років, що є основним видом його трудової діяльності.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судових експертиз (т. 1 а.с. 34,41,54), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в загальній сумі 3489,64 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/25268/20 від 23.11.2020 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0001990, а саме:
- автомобіль марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 залишити останньому;

- велосипед марки «АRDIS», який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів по вул. Ботанічна, 30/32, в м. Вінниці, після набрання вироком законної сили повернути власникові ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1