Справа № 308/2549/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 15.02.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, українця, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та спосіб, але не пізніше 01 січня 2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, втілюючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що його дії є непомітними, заволодів важливим особистим документом, а саме посвідченням водія № НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , 1974 року народження, видане ДАІ МВС УВС Закарпатської області 22 січня 1999 року. Після чого, 01 січня 2022 року будучи зупиненим працівниками УПП в Закарпатській області за порушення правил дорожнього руху, на пл. Дружби Народів в м. Ужгород Закарпатської області, під час керування транспортним засобом марки Nissan моделі PRIMERA, державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою уникнення адміністративної відповідальності надав вищевказане водійське посвідчення та представився громадянином ОСОБА_4 . Та при перевірці документу, працівниками поліції було встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом не являється особою, яка зазначена в посвідчені водія № НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , 1974 року народження, видане ДАІ МВС УВС Закарпатської області 22 січня 1999 року, тим самим ОСОБА_3 розпорядився привласненим майном на власний розсуд.
З огляду на викладене ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим документом.
Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Дану заяву додано до обвинувального акту.
Потерпілим ОСОБА_4 також надано заяву, в якій він стверджує про роз`яснення йому прокурором змісту встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також наявна його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість, та не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутності заперечень потерпілих щодо розгляду у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням наявних клопотань сторони обвинувачення, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, аналізуючи досліджені у справі докази та оцінюючи їх у сукупності, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), і кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим документом.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені.
Обставинами, які б згідно ст. 66 КК України пом`якшували покарання ОСОБА_3 - є щире каяття.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_6 зокрема те, що останній раніше не судимий, однак неоднаразово притягувався до адміністративної відповідальності, тимчасово не працює, за допомогою в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» - не звертався.
За таких обставин та за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 3 ст. 357 КК України, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті, без ізоляції від суспільства, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, і вважає недоцільним призначення йому більш суворого покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.
Судові витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-22/926 від 10.02.2022 в розмірі 1372,96 грн. (одна тисяча триста сімдесят дві грн. 96 коп.)
Речові докази по справі:
-Один DVD, диск на якому міститься один відеозапис, який поміщено в білий паперовий конверт, скріплений печаткою, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
-посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , 1974 року народження, видане ДАІ МВС УВС Закарпатської області 22 січня 1999 року, упаковане в спеціальний пакет МВС Україна ЕС №3028114 та зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1