КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2021 задоволено частково клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.
Заборонено ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.
Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено 60 днів.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання та/або роботи; здати па зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження.
Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Визначено строк дії ухвали до 29.10.2021 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відносно підозрюваної ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, фактичним обставинам кримінального провадження та особі підозрюваної.
На переконання прокурора, підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Прокурор вказував на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також не зможуть запобігти спробам переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється.
На думку прокурора, підозрювана може значний термін переховуватися від правоохоронних органів та суду, а також вжити заходів для приховування майна, оскільки санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
Крім того, враховуючи надані під час досудового розслідування показання свідків та проведені експертні дослідження, підозрювана ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, підкупу чи залякування.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000015 від 15.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
26.08.2021 о 14 год. 54 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.
30.08.2021 слідчий слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням від 26.08.2021, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просила застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під ватою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2021 задоволено частково клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, із забороною ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів.
Визначено строк дії ухвали до 29.10.2021 включно.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином.
При цьому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки органом досудового розслідування не надано обґрунтованих доказів, які б свідчили про наявність вказаного ризику.
Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваної та конкретних обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.
З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце проживання у м. Полтава за місцем реєстрації, має неповнолітню дитину, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано частково задовольнив клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваної, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.
Посилання прокурора на те, що підозрювана може значний термін переховуватися від правоохоронних органів та суду, а також вжити заходів для приховування майна, оскільки санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3