Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/30/2022 Справа № 641/4134/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення у яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805 від 03.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В С Т А Н О В И В:
07.07.2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою у групі з невстановленою особою, знаходячись біля автомобільного металевого гаража № НОМЕР_1 , розташованого на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ввели ОСОБА_7 в оману, представившись бригадою будівельників-ремонтників, та запропонували провести ремонті роботи вищезазначеного автомобільного гаража, пов`язані з відновленням будівельних елементів гаража та його захисту від атмосферної вологи. За виконання вказаних робіт,у період часу з 07.07.2015 року по 13.07.2015 року ОСОБА_5 та невстановлена особа, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 ,а також безпосередньо у вказаному гаражі за вищезазначеною адресою, та не маючи реального наміру на виконання вищезазначених робіт, отримали від останньої грошові кошти у сумі 420 грн., 2000 грн., 300 грн., 700 грн., 1100 грн., 400 грн., 1000 грн., 300 грн., 40 грн., 1300 грн., та в подальшому свої зобов`язання не виконали, тим самим шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 , спричинивши їй шкоду на загальну суму 7560 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України на підставіст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, подавши відповідне письмове клопотання та надавши згоду на закриття справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного.
Прокурор не заперечував проти клопотання обвинуваченого.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.
Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;;

Крім того, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.
Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Даною Постановою Пленуму ВСУ звертає увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Також, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України. Зокрема, ч. 2 ст. 285 КПК України зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення. А на підставі ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Відсутність же клопотання сторін про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, позбавляє суд можливості самостійно ініціювати вирішення відповідного питання.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України 07.07.2015 року, тобто на час розгляду кримінального провадження у суді минуло більше ніж п`ять років.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував та надав згоду на закриття справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судом під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а також того, що ОСОБА_5 вчинив інше кримінальне правопорушення, переховувався від слідства та суду, також не встановлені у справі і інші перешкоди для застосування положень ст. 49 КК України.
Зазначений висновок суду узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом 26 березня 2020 року при розгляді справи №730/67/16-к та 11 листопада 2020 року при розгляді справи № 455/229/17

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що клопотання обвинуваченого обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 суд залишає без розгляду, відповідно до ст.129 КПК України, оскільки виходячи із змісту ч.1 ст. 129 КПК України, цивільний позов вирішується лише при ухваленні обвинувального вироку та постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття провадження з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного потерпіла не позбавлена можливості на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 2219 від 16.05.2016 року в сумі 1762,00 грн.; судової будівельно-технічної експертизи № 3593 від 24.04.2017 року в сумі 1980,00 грн.; судової почеркознавчої експертизи № 226 від 30.05.2017 року в сумі 2721,40 грн., загальною сумою 6463 грн.40 коп. необхідно віднести за рахунок Держави, оскільки такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів, доказів-документів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284,286,288, 371,372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002805 від 03.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України -закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 - залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілій, що вона має право звернутися з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6463 (шість тисяч чотириста шістдесят три) грн. 40 коп. віднести за рахунок Держави.
Речові докази:
-аркуш з блокноту та подвійний аркуш із зошиту в клітинку, які містять з обох боків рукописні записи зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0002805 від 03.12.2015 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.
Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя- ОСОБА_1