Справа180/2674/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 17 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянин України, із середньою освітою, не особа з інвалідністю, маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий в ТОВ ВКФ «АГРО-ХЛІБ» на посаді водія, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту 01 жовтня 2007 року рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-516, ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2007 року і до повноліття дітей, на користь ОСОБА_6 .

На виконання рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-516 від 01.10.2007 року, 15.10.2007 року було видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа Томаківського районного суду Дніпропетровської області Марганецьким міським управлінням юстиції Дніпропетровської області 19.10.2007 року відкрито виконавче провадження № 17224123 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , аліментів на утримання дітей.

У період часу з 19.09.2007 року по жовтень 2014 року ОСОБА_3 виконував рішення суду, шляхом відрахування з його заробітної плати аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_6 . 03.10.2014 року ОСОБА_3 було звільнено з роботи, після чого останній в період часу з 03.10.2014 року до липня 2021 року жодних виплат аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання своїх дітей не здійснював, заходів щодо працевлаштування та отримання доходу з метою сплати аліментів на утримання дітей не вживав, жодним чином не допомагав їм, чим умисно злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), загальна сума заборгованості по сплаті аліментів у ОСОБА_3 , відповідно до виконавчого листа по справі № 2-516, який було видано 15.10.2007 року, станом на 26.10.2021 рік становить 103 943 гри. 48 коп., що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів згідно довідки-розрахунку.

Лише після внесення відомостей 17.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під загрозою притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_3 у червні 2021 року та у вересні 2021 року сплатив аліменти на загальну суму 5212 грн. 13 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що у період часу з жовтня 2014 року по липень 2021 року, умисно, злісно, ухилявся від сплати коштів встановлених рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2007 року по справі № 2-516 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
01 листопада 2021 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ч.1 ст.164 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, що обмежують права обвинуваченого. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі сторонам, та які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.
Також, угодою передбачено, що ОСОБА_3 зобов`язується в майбутньому щомісяця сплачувати встановлені рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-516 від 01.10.2007 року аліменти на утримання неповнолітніх дітей, поступово погашати виниклу заборгованосіть з їх сплати та не допускати нової.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України в повному обсязі.
Крім того зазначив, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, і дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що підтримує угоду про примирення, і просила угоду затвердити.
Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до такого.
Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
За ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.
ОСОБА_3 цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, наслідки укладення й затвердження угоди про примирення, вид і міру покарання, з якими погоджується; потерпіла ОСОБА_6 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. При цьому укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто здійсненим без застосування насильства, примусу, погроз, внаслідок обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Виходячи з кваліфікації кримінального правопорушення, сторони не позбавлені можливості укласти угоду про примирення, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, обвинувачений визнає вину за ч.1 ст.164 КК України, а відтак є всі необхідні підстави для затвердження угоди і призначення винній особі узгодженої сторонами міри покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини і відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання винної особи, суд погоджується з визначеними в угоді про примирення видом і мірою покарання.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Матеріальна шкоди, завдана потерпілій ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, становить 103943 грн. 48 копійок.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 01 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2021 року за № 0000069, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1