Справа №522/8427/21
Провадження №1-кп/522/1866/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про примирення, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000448 від 14.04.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Республіки Молдови, громадянина Республіки Молдови, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
-01.09.2020 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 3 місяців арешту,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

перекладача - ОСОБА_8 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

13.04.2021 року приблизно о 13 годині ОСОБА_3 із наміром спрямованим на таємне викрадання чужого майна, в пошуках можливості реалізувати свій корисливий мотив, перебував у маршрутному таксі №242, яке рухалось по вулиці Пантелеймонівській в сторону вулиці Катерининської у м. Одесі , де підшукував особу, чиє майно, можна було викрасти з метою особистого збагачення.
В той же час та місці, ОСОБА_3 помітив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка в цей час стояла в маршрутному таксі №242, та у якої на плечі знаходилась жіноча сумка в середині якої знаходився мобільний телефон «Samsung А51», який він і визначив предметом свого посягання.

В подальшому ОСОБА_3 скористався тим, що потерпіла відволіклась, та її руки були зайняті, переконавшись, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав, з кишені сумки потерпілої ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Samsung А51», в корпусі синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 7599 гривень, належний потерпілій.

Далі, з метою залишитись невикритим у своїх діяннях та для доведення свого наміру до кінця, ОСОБА_3 вийшов на зупинці, на розі вулиць Пантелеймонівської, та Катерининської, у місті Одесі, із реальною можливістю розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 7 599 гривень.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 30.07.2021 року він добровільно уклав із потерпілою ОСОБА_6 угоду про примирення, і просив затвердити указану угоду, та призначити йому покарання зазначене в цій угоді.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила суду, що угода про примирення укладена нею добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Дослідивши угоду про примирення від 30.07.2021 року укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до ч.6 ст.474 КПК України, суд переконався, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_3 , та потерпілої ОСОБА_6 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд упевнився, що обвинувачений ОСОБА_3 , та потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміють наслідки затвердження угоди.

Суд приходить до висновку про те, що указана угода про примирення від 30.07.2021 року відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, суд погоджується із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, умови угоди не порушують права, свободи, чи інтереси сторін або інших осіб, умови угоди відповідають інтересам суспільства, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Учасникам судового засідання, які уклали угоду, роз`яснені обмеження права щодо оскарження вироку, що передбачено ст.473 КПК України.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено ч.5 ст.474 КПК України, та наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про примирення повинна бути затверджена судом.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
У ст. 65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який досяг пенсійного віку, та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що матеріальна шкода потерпілій відшкодована.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді арешту, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення від 30.07.2021 року, та призначення йому такого покарання не заборонено відповідно до вимог ч.3 ст.60 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що покарання у вигляді арешту буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 .

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 314-316, 370, 374-375, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 30 липня 2021 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000448 від 14.04.2021 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті у вигляді арешту строком на 6 / шість / місяців.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung А51», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо його не скасовано, вироку суду набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

15.09.2021