Справа № 308/4514/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Малого приватного підприємства «Рута» на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лет. поліції ОСОБА_4 від 26 липня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000022 від 22.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах малого приватного підприємства «Рута» звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26 липня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000022.
Скарга мотивована тим, що 23.11.2016 року ОСОБА_5 , діючи в інтересах Малого приватного підприємства «Рута» подав до Ужгородської місцевої прокуратури заяву про вчинення посадовими особами ВАТ «Закарпатавтотранс» кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у якій просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань наведені у заяві відомості та організувати досудове розслідування. Оскільки відомості по цій заяві не були внесені в ЄРДР, оскаржив таку бездіяльність слідчому судді.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2017 у справі №308/12393/16-к скаргу задоволено та зобов`язано уповноважену особу прокуратури внести до ЄРДР вказані відомості і розпочати досудове розслідування.
Листом від 22.03.17 №01-113/294-16-3088 Ужгородська місцева прокуратура повідомила, що на виконання ухвали слідчого судді від 03.02.2017 наведені у заяві відомості внесені до ЄРДР за №0000022, а досудове розслідування у цьому провадженні доручено Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області.
Проте, постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26.07.2018 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вказує, що обґрунтовуючи таке рішення, слідча зазначила, що викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини були предметом розгляду в суді. З даного приводу винесено судове рішення, яке набрало законної сили, судами апеляційної та касаційної інстанції не скасовано, а законом не передбачено ревізії рішення суду. При цьому, в ході досудового розслідування не надалось можливим здобути дані, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Зазначає, що дана постанова є незаконною і підлягає скасуванню з огляду на те, що проведене досудове розслідування у даному кримінальному провадженні та прийнята за результатами цього розслідування оскаржувана постанова не відповідають вимогам процесуального закону.
Так, слідча дійшла висновку про те, що викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини були предметом розгляду в суді, а законом не передбачено ревізії рішення суду, не відповідають дійсності і є юридично неспроможними, оскільки предметом розгляду всіх судових справ за участю підприємства були лише питання щодо можливості визнання за ним права власності на нерухоме майно - будівлю.
Зазначає, що суди не вирішували, не з`ясовували і взагалі не досліджували питання правомірності набуття товариством, а пізніше ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку, розміщеною під вказаною будівлею підприємства. Вказані висновки слідчої беззаперечно є безпідставними і не можуть враховуватися при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях посадових осіб ознак кримінального правопорушення.
Вказує, що у заяві про кримінальне правопорушення зазначено, що згідно з ч. 2 ст.128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки, до заяви (клопотання) додаються, у тому числі, документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою. У якості документа, що посвідчує право користування цією земельною ділянкою, товариство додало до своєї заяви копію державного акту на право постійного користування землею від 05.11.01 серії 1-ЗК №001642. Проте, рішенням господарського суду Закарпатської області від 30.10.2003 у справі №1/47, набрало законної сили, даний державний акт визнано недійсним в частині земельної ділянки, на якій розташована будівля підприємства, а товариство, не вказавши про наведені обставини, тим самим, подало Ужгородській міській раді документи на продаж земельної ділянки, інформація в яких не відповідає дійсності.
Таким чином, товариство та його посадові особи фактично шляхом введення в оману заволоділи чужим майном - згаданою земельною ділянкою. Факт подання товариством недостовірних відомостей зумовлював відмову в продажі йому земельної ділянки.
Зазначає, що слідча у даному кримінальному провадженні не з`ясувала конкретну особу, яка зверталася до Ужгородської міської ради від імені товариства і надала їй недостовірну інформації, не вчинила жодних дій по витребуванню від товариства й міської ради відповідних документів щодо придбання зазначених земельних ділянок та не встановила відношення діючого власника земельної ділянки і колишнього керівника товариства ОСОБА_7 до обставин незаконного придбання товариством частини земельної ділянки, на якій була розміщена будівля підприємства, а також детальних обставин і мети придбання цієї ж ділянки діючим власником.
Висновки слідчої про відсутність у діях посадових осіб Товариства ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України є передчасними та необґрунтованими.
Вказує, що дане кримінальне вже було закритим за постановою слідчого від 26.06.2017, яка також була оскаржена де мотиви постанов слідчих про закриття даного кримінального провадження майже повністю однакові.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 у справі №306/7029/17 скаргу ОСОБА_5 задоволено, а оскаржувану постанову від 26.06.2017 скасовано.
Зазначає, що у даній ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчий у постанові від 26.06.2017 про закриття кримінального провадження не зазначив, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні та які слідчі (процесуальні) дії проводилися під час досудового розслідування. За змістом постанови вбачається, що слідчий обмежився аналізом змісту рішень суду, однак не допитав жодної особи з приводу обставин, викладених в заяві про можливе вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, зі змісту постанови та її резолютивної частини не вбачається в діях якої конкретної особи відсутній склад кримінального правопорушення, та посилання на те, яка саме суб`єктивна чи об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення відсутня. Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.
Таким чином, слідчий у даному провадженні після скасування постанови від 26.06.2017 кримінального провадження повинен був вчинити певні слідчі і процесуальні дії, проте, жодних з наведених в ухвалі слідчого судді від 29.09.2017 дій слідча не вчинила, повторно закривши кримінальне провадження.
За таких обставин, адвокат ОСОБА_5 просить скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 26 липня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000022.

У судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, про час і місце розгляду скарги був належним чином повідомлений. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Слідчий, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду був завчасно і належним чином повідомлений. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали поданої скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження №0000022 від 22.02.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке було внесене до ЄРДР у відповідності до ст. 214 КПК України за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2017, на підставі заяви малого приватного підприємства «Рута» від 23.11.2016 року.

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 26.06.2017 року кримінальне провадження №0000022 від 22.02.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року скаргу адвоката ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 від 26.06.2017 року про закриття кримінального провадження №0000022 задоволено та скасовано дану постанову.

Постаново слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , від 26.07.2018 року кримінальне провадження №0000022 від 22.02.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину.
Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий зазначає, що у ході проведення досудового розслідування встановлено, що зазначена земельна ділянка була придбана ОСОБА_6 за договором від 05.11.2015 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Закарпатавтотранс». посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстр. № 2094.
Вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки оспорювався МП П «Рута» шляхом подачі відповідної заяви про збільшення позовних вимог до Господарського суду Закарпатської області (справа №907/70/16), однак ухвалою господарського суду Закарпатської області від 23.03.2016 року заяву про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду, а в подальшому, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 12.05.2016 року весь позов МІШ «Рута» залишено без розгляду.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.12.2015 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року та постановою ВГСУ від 11.04.2016 року, відмовлено у задоволенні позову МІШ «Рута» про визнання права власності.
Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлені наступні обставини: на належній позивачу земельній ділянці кадастровий номер № :15:001:0122 розташований збудований відповідачем МІШ «Рута» торговий павільйон-будівля; вказана будівля безпосередньо порушує права власника земельної ділянки ОСОБА_6 ; у М1111 «Рута» відсутні будь-які правовстановлюючі документи на будівлю; відсутність у МІШ «Рута» документів, які б підтверджували наявність дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, відмовляючи в позові, господарські суди виходили з того, що збудований відповідачем МПП «Рута» торговий павільйон-будівля є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України.
Отже, обставини викладенні у заяві про вчинення кримінального правопорушення були предметом розгляду в суді з даного приводу винесено судове рішення, яке набрало законної сили, судами апеляційної та касаційної інстанції не скасовано, а законом не передбачено ревізії рішення суду.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Однак, слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні та які слідчі (процесуальні) дії проводилися під час досудового розслідування.
За змістом постанови вбачається, що слідчий обмежився аналізом змісту рішень суду, однак не допитав жодної особи з приводу обставин, викладених в заяві про можливе вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Стаття 190 КК України встановлює кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Способами вчинення шахрайства є обман та зловживання довірою. При цьому обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Однак оскаржувана постанова належним чином не вмотивована, оскільки зі змісту постанови та її резолютивної частини не вбачається в діях конкретно кого саме відсутній склад кримінального правопорушення, та посилання на те, яка саме суб`єктивна чи об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення відсутня.
Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.
З огляду на вищенаведене слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, відтак постанова слідчого від 26.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000022 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 303,304, 306, 307, 309, 369КПК України слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Малого приватного підприємства «Рута» на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лет. поліції ОСОБА_4 від 26 липня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000022 від 22.02.2017 року задовольнити.
Постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26 липня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1