ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/897/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_9 ,

- потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/818/897/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працюючого водієм експедитором, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як установив суд, 17 липня 2018 року близько о 09 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись на водійському сидінні в салоні автомобілю «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу під`їзду № 6, будинку АДРЕСА_3 , в ходi раптово виниклого конфлікту iз раніше не знайомим йому ОСОБА_10 , який виник на грунтi особистих неприязних стосунків, пов`язаних із виконанням адвокатом ОСОБА_14 рішення Ленiнського районного суду м. Харкова вiд 12.04.2017 року про розподіл майна подружжя, який дiяв в інтересах його колишньої дружини ОСОБА_15 , маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспiльно-небезпечний характер своїх дiй, передбачаючи їх суспiльно-небезпечнi наслідки i бажаючи їх настання, здійснив один пострiл iз спецзасобу «Форт 12Р» в напрямку ОСОБА_10 , потрапивши у середнiй палець лiвої кистi останнього, завдавши йому наступні тілесні ушкодження: травма лівої кисті у вигляді внутрішньо суглобового повздовжнього перелому середньої фаланги та осколкового внутрішньо суглобового перелому дистального мета епіфізу основної фаланги 3-ого пальця зі зміщенням кісткових уламків, ушкодженням сухожилля розгинача та капсули, з наявністю рубця на тильній поверхні 3-ого пальця, який є наслідком загоєння рани (зазначеної в медичній документації як вогнепальна) відповідно до п. 2.2.1. «а», «б», «в» п. 2.2.2., затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-841/2019 від 23.08.2019 року, належать до середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, він не мав умислу наносити тілесні ушкодження потерпілому, а лише через агресивні дії самого потерпілого та інших осіб, які діяли узгоджено разом з потерпілим, та деякі з них були озброєні ножом, хотів вистрілити для відлякування, однак поцілив у потерпілого через необережність. Наголосив, що його позиція повністю підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме показаннями свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які підтвердили, що конфлікт відбувся через агресивні дії потерпілого та інших осіб, а також відеозаписами моменту конфлікту. Указав, що в діях потерпілого та інших осіб вбачаються ознаки самоуправства, оскільки останні у незаконний спосіб самостійно намагалися вилучити у нього автомобіль, а його дії були направлені лише на відвернення незаконних дій сторонніх осіб, тобто він діяв в межах необхідної оборони. Зазначив, що потерпілий перебував разом зі ОСОБА_14 , який є адвокатом його колишньої дружини у цивільній справі про поділ майна, яка неодноразово висловлювала погрози в його бік та в бік його нової дружини. Указав, що його колишню дружину вже було засуджено за ч.1 ст.125 КК України щодо його нової дружини ОСОБА_17 . Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та потерпілого про законність та обґрунтованість вироку суду, обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав, що 17 липня 2018 року він знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , на прохання його знайомого ОСОБА_14 , який представляв інтереси ОСОБА_18 у справах про поділ майна з колишнім чоловіком ОСОБА_9 та попросив його, ОСОБА_10 , здійснити відео фіксування розмови із обвинуваченим для пред`явлення своїй клієнтці щодо проведеної бесіди. Він прибув до вказаного будинку, де зустрівся із ОСОБА_14 . В цей час з будинку вийшов ОСОБА_9 та сів до свого авто «Фіат». ОСОБА_14 підійшов до нього та намагався пояснити, що знаходиться тут в інтересах його колишньої дружини та виконує рішення суду, на що обвинувачений вказав, що викликає поліцію. Він, ОСОБА_10 , в цей час стояв збоку від авто. ОСОБА_9 почав здійснювати хаотичні рухи на авто назад-вперед, а він став попереду автомобіля та почав вести відео зйомку на свій мобільний телефон з метою фіксування номерних знаків транспортного засобу обвинуваченого, який здійснюючи рух заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Део». Потім ОСОБА_9 почав рух автомобіля прямо на нього, ОСОБА_10 , але він відскочив в сторону. Згодом обвинувачений знову повторив рух автомобіля на нього, від чого він впершись руками об капот автомобіля, намагався його зупинити, однак знову відскочив в сторону, та перебуваючи в емоційно схвильованому стані, ударив кілька раз долонею у вікно зі сторони водійського сидіння, однак ніяких пошкоджень автомобілю не спричиняв. ОСОБА_9 зупинив автівку, приспустив скло, дістав пістолет та здійснив постріл в його сторону, вціливши йому в палець лівої руки, в якій він тримав мобільний телефон, від чого телефон впав на землю. Обвинувачений продовжив рух, однак зупинився, оскільки на місце подій прибув автомобіль поліції. ОСОБА_10 надав співробітникам поліції документи та поїхав з іншими чоловіками до лікарні.

Свідок ОСОБА_16 , яка проживає в на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , показала, що 17 липня 2018 року близько о 09.00 год. вона почула шум, виглянула у вікно та помітила, що автомобіль «Фіат» здійснює рух заднім ходом, та почала стежити за подіями. Автомобіль «Фіат» здійснював рух назад-вперед, навколо нього знаходилися чоловіки, один із який стояв перед авто та вів відеозйомку. Згодом автомобіль «Фіат» здійснив рух вперед, однак її поле зору обмежували кущі, що росли у дворі, а тому вона лише почула хлопок схожий на постріл. Після цього вона вже не виходила на вулицю, а тільки її чоловік, щоб перевірити чи не пошкодили їх автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 показав, що до згаданих подій до нього, як адвоката, за правничою допомогою звернулася ОСОБА_19 з приводу поділу спільного майна з колишнім чоловіком ОСОБА_20 . За наслідками розгляду вказаного спору заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова здійснено розподіл спільного майна подружжя: визнано за ОСОБА_21 право власності на автомобіль «Фіат Добло», а за ОСОБА_20 на автомобіль марки «Део Ланос». Оскільки останній на вимогу колишньої дружини відмовлявся у добровільному порядку виконати рішення суду, ОСОБА_14 вирішив поспілкуватися з ОСОБА_22 , щоб уникнути у подальшому примусового виконання рішення суду та повторного звернення до суду. Йому зателефонувала ОСОБА_23 та повідомила, коли йому необхідно приїхати до її колишнього чоловіка, а також вказала, що там будуть інші чоловіки. 15 липня 2018 року ОСОБА_14 прибув до місця мешкання обвинуваченого, там його чекали двоє раніше невідомих йому чоловіків, одного із яких було звати ОСОБА_24 , які зателефонували ОСОБА_9 та попросили спуститися поговорити, на що він погодився та приблизно через 10 хв. вийшов на подвір`я будинку разом із своєю дружиною ОСОБА_25 та дитиною, яка знаходилася у колясці. Він підійшов до ОСОБА_9 та повідомив, що представляє інтереси його колишньої дружини, надав оригінал довіреності на підтвердження повноважень, та прийшов з метою добровільного виконання рішення суду, пред`явивши його копію обвинуваченому, на що той вказав, що не довіряє копії та хоче побачити оригінал. У звязку з цим він, ОСОБА_14 , сказав обвинуваченому, що найближчим часом приїде до нього та пред`явить належним чином завірену копію судового рішення.
17 липня 2018 року зранку він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_10 , який допомагає йому у веденні справ, та попросив допомогти йому, поїхати з ним, щоб поговорити з ОСОБА_9 . Близько о 09.00 год. вони прибули до будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_14 хотів зателефонувати обвинуваченому та сказати, що привіз оригінали документів, однак в цей час ОСОБА_9 якраз вийшов з будинку та швидко сів до свого авто «Фіат Добло» та завів двигун. Він, ОСОБА_26 , підійшов до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_9 , та повідомив, що він привіз оригінали документів та хоче з ним поговорити, на що обвинувачений почав вести себе агресивно та відповів, що буде вести розмови тільки в присутності представників правоохоронних органів і почав викликати поліцію. ОСОБА_10 в цей час знаходився неподалік автомобіля та почав відео фіксацію всіх подій на всій мобільний телефон. ОСОБА_9 почав рух заднім ходом, зачепив припаркований «Део Ланос», на що він, ОСОБА_14 , почав просити ОСОБА_9 не покидати місце ДТП, оскільки він фактично пошкодив належний його клієнтці автомобіль та почав викликати з цього приводу поліцію, однак обвинувачений не реагував на зауваження та ледве не здійснив наїзд на ОСОБА_10 . В цей час на місце подій підійшли двоє чоловіків, які намагалися з`ясувати, що трапилося. Отримавши відповідь, що ОСОБА_9 скоїв ДТП та намагається покинути місце пригоди, ці двоє чоловіків почали говорити обвинуваченому, що той мусить залишитися, при цьому ніякої агресії відносно обвинуваченого або активних дій не проявляли. Він, ОСОБА_14 , став позаду автомобіля, спиною до нього, та повідомляв поліцію про всі події, які відбуваються. В цей час він почув постріл, обернувся та побачив, що ОСОБА_10 тримається за палець, який вигнутий в іншу сторону та фактично відірваний. ОСОБА_9 в цей час закривав вікно з боку свого сидіння. Продовжуючи розмову з працівниками поліції він, ОСОБА_14 , повідомив їм про завдання тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_9 від`їхав далі та зупинив авто. В цей час підійшла жінка, яка повідомила, що вона медичний працівник та почала надавати ОСОБА_10 першу медичну допомогу. Далі на місце подій приїхав патрульний автомобіль працівників поліції, він, ОСОБА_14 , залишився надавати їм пояснення, а двох чоловіків, які були на місці подій, попросив відвести потерпілого до лікарні, оскільки в нього була сильна кровотеча. Після цього приїхала слідчо-оперативна група. Перешкод для виїзду ОСОБА_9 ніхто не створював, ніяких погроз та активних дій не приймали, лише після вчинення ним ДТП вони намагалися не дати обвинуваченому покинути місце пригоди, про що повідомляли обвинуваченого. Дружина обвинуваченого ОСОБА_25 не була присутня під час вказаних вище подій, а вийшла на подвір`я лише після прибуття слідчо-оперативної групи.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілого та свідків, матеріали кримінального провадження не містять.

Винуватість ОСОБА_9 підтверджується також наступними доказами.

За даними протоколу огляду місця події від 17 липня 2018 року, в ході його проведення оглянуто ділянку автомобільної дороги, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд. 62, біля під`їзду №6, на якій розташований автомобіль «FIAT DOBLO», чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 . На час огляду автомобіль лицевою частиною в сторону виїзду по вул. Н. Ужвій. Із зовнішнього огляду автомобіль пошкоджень не має, на правовому склоочиснику на гумі знаходиться гільза з металу жовтого кольору з надписом на дні гільзи «СОВАП 9мм». Біля автомобіля знаходиться ОСОБА_9 , з темно-синьою сумкою, в якій знаходиться: дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_27 , виданий 17.02.2017 року та спеціальний засіб для стрільби гумовими кулями «ФОРТ-12Р» 9 мм РА, номер НОМЕР_3 з магазином, який споряджений 12 набоями з гумовою кулею на кожній гільзі мається напис СОВАП 9 мм, які були добровільно видано. За автомобілем на асфальтованій ділянці розташований автомобіль LEXUS IS 200, д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Н. Ужвій, 60 м. Харкова. Із зовнішнього огляду на автомобілі пошкодження відсутні. В ході огляду встановлено та виявлено: гільзу з металу жовтого кольору з надписом на дні гільзи «СОВАП 9 мм», упаковані в паперовий пакет; дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_27 , виданий 17.02.2017 року, упакований в паперовий конверт; та спеціальний засіб для стрільби гумовими пулями «ФОРТ-12Р» 9 мм РА, номер НОМЕР_3 з магазином, який споряджений 12 набоями з гумовою кулями, з написами СОВАП 9 мм, упаковані в експертний пакет №00001585 (а.с. 122-124, т. 1).

Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 20 червня 2019 року та фототаблиці до нього, в ході його проведення потерпілий ОСОБА_10 відтворив обставини, за яких 17 липня 2018 року він разом зі ОСОБА_14 знаходився за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд. 62, та тримаючи у лівій руці свій мобільний телефон, вів відеозйомку того, як ОСОБА_9 , знаходячись в своєму автомобілі «Фіат Добло», д.н. НОМЕР_1 , порушував громадський порядок та на зауваження не реагував, опустивши скло вікна автомобіля з водійської сторони, тримаючи в руках пістолет, здійснив постріл в бік ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав поранення третього пальця лівої руки, якою тримав свій телефон (а.с.126-129, т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-841/2019 вiд 20.06.2019 року, у потерпілого ОСОБА_10 мали мiсце наступнi тiлеснi ушкодження:
- травма лiвої кистi у виглядi внутрiшньосуглобового поздовжнього перелому середньої фаланги та осколкового внутрiшньосуглобового перелому дистального метаепiфiзу основної фаланги 3-го пальця зi змiщенням кiсткових уламкiв, ушкодженням сухожилля розгинача та капсули, з наявнiстю рубця на тильнiй поверхнi 3-го пальця, який є наслiдком загоєння рани (зазначеної у медичнiй документацiї, як вогнепальна);
- садна на тильнiй поверхнi лiвої кистi у дiлянцi 2-го мiжфалангового суглобу 2-го пальця. Вказана травма лiвої кистi утворилась внаслiдок ударної дiї предмету, що мав обмежену дiючу поверхню та високу кiнетичну енергiю, з мiсце прикладання сили у дiлянку проекцiї переломiв. Садна утворились вiд дiї тупих твердих предметiв, iндивiдуальнi особливостi дiючих поверхонь яких не вiдобразились, за механiзмом удару-тертя-ковзання. Враховуючи данi iз наданої медичної документацiї, а також морфологiчнi ознаки вказаних тiлесних ушкоджень, не виключено, що вони могли бути отриманi у строк вказаний в ухвалi. Вищевказана травма лiвої кистi не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий разлад здоров`я понад 3-х тижнiв (21 день), i за цією ознакою вiдноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкостi (згiдно п.п. 2:2.1.«а», «б», «в», 2.2.2., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкостi плесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України вiд 17 сiчня 1995 року). За ступенем тяжкостi садна викликають незначнi скороминущi наслідки, тривалiсть яких не перевищує 6 дiб i за цiєю ознакою вiдносяться до легких тiлесних ушкоджень (вiдповiдно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкостi тiлесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України вiд 17 сiчня 1995). Показання гр. ОСОБА_10 , що викладені у «Протоколі слідчого експерименту» від 20.06.2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (а.с. 130-132, т. 1);

Відповідно до протоколу огляду предмету від 03 липня 2019 року, було оглянуто «CD-R» диск з надписом з правої сторони «CD-R», на якому міститься відеозапис «S7890001», після відтворення якого встановлено, що відеозапис у кольоровому форматі, звук на відео присутній, відео фіксувалось на мобільний телефон потерпілого гр. ОСОБА_10 , на якому зображено автомобіль темного кольору, марки «Фіат» модель «Добло», під керуванням ОСОБА_9 . Також на відео видно, як ОСОБА_9 на автомобілі здаючи назад, зачепив припаркований автомобіль марки «Део», сірого кольору, та зірвав номерний знак з авто. Потім, через деякий час, ОСОБА_9 , дістає предмет схожий на пістолет та робить один постріл в сторону потерпілого ОСОБА_10 , після чого телефон падає на землю, а ОСОБА_9 на автомобілі відразу їде (а.с. 143-145, т. 1).

Даними, які містяться на «CD-R» диску, який було оглянуто в суді першої інстанції, та на якому розміщено запис відеофіксації подій потерпілим ОСОБА_10 , при відкритті якого встановлено що диск містить два файли, на одному із файлів потерпілий веде відеозйомку того, як ОСОБА_9 , знаходячись в своєму автомобілі «Фіат Добло», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, зачепив припаркований автомобіль марки «Део», сірого кольору, та зірвав номерний знак з авто. В цей час біля автівки ОСОБА_9 , окрім ОСОБА_10 , знаходяться троє чоловіків, які постійно рухаються біля автомобіля, однак активних дій не вчиняють, роблять зауваження обвинуваченому та повідомляють, що будуть викликати поліцію за фактом вчинення останнім ДТП. При відкритті другого файлу, на якому відео фіксація потерпілим ОСОБА_10 продовжується, встановлено, що ОСОБА_9 починає рухатися на своєму авто, чоловіки намагаються його зупинити: спочатку чути кілька ударів рукою по металевому покриттю автомобіля, а згодом потерпілий підходить до вікна з боку сидіння водія та долонею правої руки стукає у вікно дверей автівки, у відповідь на що ОСОБА_9 зупиняється, приспускає скло дверей автомобіля, протягує праву руку, в якому тримає пістолет, направляє через відкрите вікно на ОСОБА_10 та здійснює постріл в потерпілого, від чого останній випускає мобільний телефон, на який здійснює фіксування, голосно кричить, та на запитання іншого чоловіка «что случилось?» - відповідає «он выстрелил мне в палец, в палец выстрелил». На цьому віодеозйомка закінчується (а.с. 145, т. 1).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи №11/302СЕ-19 від 18.09.2019 року, наданий на дослідження предмет є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пістолетом «ФОРТ-12Р» калібру 9 мм P.A., № НОМЕР_5 , який виготовлений промисловим способом (НВО «ФОРТ», м. Вінниця, Україна), вiдноситься до пристроїв вiтчизняного виробництва для вiдстрiлу патронiв, споряджених гумовими чи аналогiчними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дiї. Пiстолет придатний для стрільби, справний. Надана на дослiдження 1 стрiляна гiльза є складовим елементом пiстолетного патрона травматичної (несмертельної) дiї калiбру 9 мм Р.А., виробництва України, призначених для стрiльби з травматичної зброї вiдповiдного калiбру i типорозмiру патронника (пiстолети та деякi моделi револьверiв). Патрони травматичної (несмертельної) дії калiбру 9 мм Р.А. можуть використовуватись у вогнепальній зброї вiдповiдного калiбру i типорозмiру патронника: травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду - стандартних пiстолетах (деяких револьверах); нестандартнiй (переробленiй) травматичній зброї; нестандартиих (перероблених з газошумової та сигнальної зброї) пiстолетах (деяких револьверах); саморобнiй зброї. Представлена 1 стрiляна гiльза пiстолетного патрона травматичної (несмертелної) дії калiбру 9 мм Р.А. була вiдстрiляна з пiстолета моделi «ФОРТ-12Р» калiбру 9 мм Р.А., № НОМЕР_3 (а.с. 148-154, т. 1).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2019 року та фототаблицею до нього, ОСОБА_9 відтворив події, які відбулися 17.07.2018 року за адресою його мешкання: АДРЕСА_3 , та повідомив, що того дня о 08:50 год. за вказаною адресою, вийшовши з під`їзду №6, він направився в сторону під`їзду №7, де навпроти арки був припаркований його автомобіль Fiat «Doblo», сів у авто, закрив двері на центральний замок, завів двигун та в цей час з лівої сторони йому постукав у вікно невідомий чоловік, який кивнув головою, щоб ОСОБА_9 вийшов із машини, став смикати ручку дверцят та повідомив, що він хоче поспілкуватись. Далі, до авто підійшов ОСОБА_28 , який став навпроти водійського вікна та вимагав у ОСОБА_9 вийти, однак останній відмовився та повідомив, що викликає поліцію. В цей час до авто підійшли ще дві невідомі особи, які стали бити вікна авто та намагатись відчинити двері. Потім ОСОБА_10 став вести відеозйомку на свій мобільний телефон, інший чоловік підійшов до водійських дверцят та почав стукати у вікно, смикати ручку дверей, дістав посвідчення з надписом «Дозвіл на зброю», а потім складний ніж та продемонстрував його ОСОБА_9 . Після цього, один із невідомих осіб присів з лівої сторони поруч із заднім колесом, а другий підійшов до водійських дверей та склав дзеркало заднього виду. Коли ОСОБА_9 почув звук спускання колеса, здійснив рух вперед, намагався розвернутися та виїхати з подвір`я, здійснив кілька фото вказаних осіб, та побачив, що виїзд заблокований автомобілем одного із вказаних осіб. При цьому, з лівої сторони розташувався невідомий чоловік, який постійно вів відеозйомку, поруч з ним знаходився ОСОБА_28 , який тримав телефон біля вуха, а інші особи ходили біля авто та розгойдували його, намагаючись відкрити дверцята. В цей час чоловік, який здійснював відеофіксацію, підійшов близько до авто, здійснив різкий рух вперед, і ОСОБА_9 , опустивши вікно приблизно на 8-10 см., здійснив один постріл, щоб зупинити вказані дії невідомих осіб. Після чого забрав свою дружину - ОСОБА_17 , яка стояла біля під`їзду №6, здійснив фото автомобіля під керуванням ОСОБА_28 , та залишився чекати поліцію. Крім того, повідомив, що постріл у вікно було здійснено ще і з тих причин, що невідомі особи звернули увагу на його дружину ОСОБА_17 , яка його чекала біля під`їзду (а.с. 156-165, т. 1).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про знаходження його у стані необхідної оборони позбавлені підстав.

Згідно положень ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним заподіяння тілесних ушкоджень, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме із відеозаписів, які містяться на «CD-R», з боку потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_14 щодо обвинуваченого ОСОБА_29 , який перебував в автомобілі Fiat «Doblo» з д.н. НОМЕР_1 , не було здійснено посягання на обвинуваченого та на зазначений транспортний засіб, у тому числі не було вчинено дій, направлених на проникнення в автомобіль чи спричинення обвинуваченому або автомобілю будь якої шкоди.

До того ж, відповідно до показань потерпілого та свідків, через скоєння обвинуваченим ОСОБА_29 ДТП, останні викликали працівників поліції та повідомили про цей виклик обвинуваченому, що в свою чергу свідчить про відсутність існування будь якої реальної загрози для обвинуваченого та автомобіля.

Вищезазначене підтверджується також показаннями допитаного в якості свідка працівника поліції ОСОБА_30 , який приїхав на виклик за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, за фактом ДТП та нанесення особі тілесних ушкоджень, де також здійснювала свою діяльність слідчо-оперативна група Київського ВП ГУНП в Харківській області.

Крім того, потерпілий та свідки залишалися на місці події до приїзду поліції та не намагалися зникнути, що додатково свідчить про те, що реального суспільно небезпечного посягання на охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_9 з боку цих осіб не було і це обвинувачений усвідомлював.

Доводи обвинуваченого про наявність у одного з чоловіків ножа, та намагання одного із цих осіб випустити повітря із шини колеса автомобіля, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження таких даних не містять.

Безпідставними також є твердження обвинуваченого про те, що своїми діями потерпілий та присутні з ним особи пошкодили скло задньої лівої дверцяти та пошкодили задню праву дверцяту автомобіля.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 17 липня 2018 року, автомобіль «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 зовнішніх пошкоджень не має, що письмово власноруч підтвердили своїми підписами двоє незаінтересованих понятих, а також і сам ОСОБА_9 (т.1 а.с.122-123).

Зазначені обставини, які підтвердженні вищенаведеними об`єктивними, допустимими доказами, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 усвідомлював відсутність реального суспільно небезпечного посягання на його права та інтереси, у тому числі майнові.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність реального, дійсного посягання на життя та здоров`я, як обвинуваченого, так і його дружини, та на майно обвинуваченого з боку потерпілого та інших осіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому через необережність, то вони також позбавлені підстав.

Так, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання.

Натомість, необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження характеризується з суб`єктивної сторони та проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений з січня 2017 року, тобто більш ніж півтора року до моменту вчинення злочину, володів самозарядним, придатним для стрільби пістолетом «ФОРТ-12Р» калібру 9 мм, який є гладкоствольною вогнепальною травматичною зброєю, призначеною для спричинення тілесних ушкоджень і, відповідно мав навички поводження з ним, у тому числі зі стрільби.

У кримінальному провадження встановлено, що ОСОБА_9 свідомо дістав справний, придатний для стрільби пістолет та умисно здійснив із нього постріл у стоячого поруч з автомобілем ОСОБА_10 , тобто обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілому, передбачав такі наслідки та бажав їх настання, а тому умисно діяв на спричинення тілесного ушкодження.

У даному випадку у обвинуваченого відсутні такі ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, як самовпевненість чи злочинна недбалість.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування ухваленого судом вироку, не встановлено.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку за апеляційною скаргою обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: