Провадження №: 1-в/755/42/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до положень ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 подану заяву підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що після постановлення вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 06 грудня 2017 року був засуджений іншим вироком до реальної міри покарання.

Прокурор в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Неявка прокурора не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Вислухавши позицію засудженого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 537 КПК України, питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання може бути віднесене до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

21.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, згідно положень якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України. Вказаним правовим висновком визначено, що у випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. При цьому, відомості про те, що до ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування кримінального провадження взагалі застосовувався будь-який запобіжний захід, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення заяви засудженого відсутні, оскільки в межах даного кримінального провадження до засудженого взагалі не було застосовано попереднє ув`язнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1