Справа № 740/6842/21
Провадження № 1-кс/740/1616/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

06 грудня 2021 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового процесу:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- слідчий ОСОБА_4 ,

- підозрюваний ОСОБА_5 ,

- захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_8 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 04 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Черняхівка Ніжинського району Чернігівської області, одружений, працює водієм у КП «ВУКГ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

установив:

У поданому 06 грудня 2021 року до суду клопотанні слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , посилаючись на таке.

ОСОБА_5 , 04.12.2021 близько 15 години, керуючи спеціальним вантажним автомобілем сміттєвозом марки «СБМ», моделі «301-2», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом по проїзній частині прилеглої території житлових будинків, що розташовані по вул. Прилуцькій у м. Ніжині, в напрямку від б. 164 до зупинки громадського транспорту «Заводська», поблизу будинку № 144 порушив вимоги пунктів 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, тобто перед початком руху проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухалася проїзною частиною позаду автомобіля в попутному напрямку, в результаті чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР стало причиною та умовою виникнення і настання вказаної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті цієї ДТП.

Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001151 від 04.12.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

04.12.2021 о 17-20 год. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5

05.12.2021 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

На стадії досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які дають підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а саме: протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2021; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 .

Підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покарання за який визначено до 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід обрати з метою запобігання обґрунтованим ризикам, зазначеним у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Усвідомлюючи вид та міру покарання, ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 8 років; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, оскільки наявні відомості про очевидців події, які ще не надали показання.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому обставин та просили задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечили проти задоволення клопотання, пославшись на його недоведеність та необґрунтованість, відсутність жодних ризиків у кримінальному провадженні, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Зокрема, захисник зауважив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має місце реєстрації та проживання, проживає зі своєю сім`єю. Надав характеристику з місця роботи, за якою підозрюваний характеризується як сумлінний та відповідальний працівник, до нього застосовувалися заходи заохочення. Крім цього, підозрюваний має незадовільний стан здоров`я, на підтвердження чого захисник надав виписні епікризи медичних карток стаціонарного хворого, а також указав, що у зв`язку із захворюваннями підозрюваний щодня вживає медичні препарати. Також захисник послався на те, що кримінальне правопорушення підозрюваний вчинив з необережності, ненавмисно, що просив урахувати, як і те, що підозрюваний не має закордонного паспорта.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання та досліджені в судовому засіданні.

При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.

Аналіз доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практику ЄСПЛ, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), його поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Втілення вимоги пропорційності обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення ЄСПЛ у справі «Таран проти України»). Аргументи «за» і «проти» звільнення, у тому числі ризик перешкоджання обвинуваченим належному здійсненню провадження, не можуть оцінюватися абстрактно, а обґрунтованим рішенням є таке, що підтверджується фактичними доказами. Органи влади повинні оцінити, чи є взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі (рішення у справі «Луценко проти України»).

Арешт не є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

У рішеннях у справах «Вітольд Літва проти Польщі», «Амбрушкевич проти Польщі», «Жеребін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що позбавлення свободи є настільки суворим заходом, що його застосування може бути виправданим лише в тому разі, якщо інші, менш суворі заходи, були розглянуті й визнані недостатніми для забезпечення особистих та державних інтересів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, та вважає, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу.

Разом з цим відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за можливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 177, 178, 193, 194, 371, 372, 376 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , крім отримання невідкладної медичної допомоги, до 03 лютого 2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 03 лютого 2022 року включно процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні № 0001151.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повну ухвалу складено і підписано 07 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1