ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/44/22 Номер провадження 11-кп/814/399/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000136 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора відділу ювенальної юстиції Прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 23 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Полтава від 23 листопада 2017 року визнано винуватими та призначено покарання обвинуваченим:
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без застосування додаткового покарання в силу ст. 98, 77 КК України.
На підставі ст. 104, ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч.1 п. 3 ч.2 ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі, в частині відшкодування завданої злочином моральної шкоди частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 20 900 грн., та моральну шкоду в сумі 3000 грн, а всього 23 900 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду та подав апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_7 жодного разу не з`явиввся в судові засідання суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та оголошено у розшук обвинуваченого та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання апеляційного суду.
Прокурор у своєму клопотання просив вирішити питання щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав своє клопотання, думку захисника, законного представника обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти його задоволення, дослідивши доводи викладені в клопотанні прокурора, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України за який у разі доведеності вини йому може загрожувати покарання до 10 років позбавлення волі.
Положеннями п.3) ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що клопотання прокурора не містить належних аргументів, що запобіжний захід у виді тримання під вартою матиме більший вплив на процесуальну поведінку ОСОБА_7 , а ніж особисте зобов`язання із покладанням на нього певних обов`язків.
Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 добровільно з`явився до апеляційного суду при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не мав наміру ухилятися від суду, будь яких повідомлень про виклики до суду не отримував.
Прокурором не було надано достатніх доказів, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду та в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що суттєво знижує ризик вчинення інших правопорушень, та спростовує його підвищену суспільну небезпечність, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується, під час досудового розслідування дотримувався належної процесуальної поведінки, тому колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та не достатньо обґрунтоване клопотання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покладені на ОСОБА_7 обов`язки в силу обрання особистого зобов`язання, на думку суду, зможуть належним чином мінімізувати наявні ризики.
Керуючись статтями 177, 178, 179, 183, 184, 194, 217, 334, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л.А:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:
- прибувати до апеляційного суду за кожною вимогою.
- не відлучатися з міста, в якому проживає, а саме м.Полтави, без дозволу суду.
- повідомляти суд про зміну місця проживання.
Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3