Справа № 159/5457/21
Провадження № 1-кс/159/1962/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Ковелі Волинської області клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 13.07.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 22.06.2020 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 13.07.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 22.06.2020 року.
Клопотання обґрунтоване тим, що 22.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000159 по факту виявлення ознак підроблення свідоцтва серії НОМЕР_1 про реєстрацію транспортного засобу марки «Volksvagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Заявник вказує, що 22.06.2020 року вказаний автомобіль було вилучено та в подальшому 13.07.2020 року арештовано ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області. Підставою для арешту майна стала підозра про підроблення свідоцтва про його реєстрацію. У клопотанні про арешт майна слідчий зазначав, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має ознаки підроблення, так як воно відсутнє у базі даних МВС України.

Заявник вказує, що у кримінальному провадженні призначалася криміналістична експертиза вилученого свідоцтва про реєстрацію автомобіля та на даний час вона є завершеною. Вказаною експертизою було встановлено невідповідність бланку вказаного свідоцтва бланкам, які видаються державними органами, за способом друку та спеціальним елементам захисту. Арешт на автомобіль накладався виключно для його збереження, як речового доказу та претензій до його номерних агрегатів у слідства немає та не було, хоча у ході досудового розслідування призначалася криміналістична експертиза, яка встановила, що ознак зміни знаків ідентифікаційного позначення номера кузова немає.

На даний час заявник вважає, що потреба в подальшому арешті вказаного автомобіля відпала, оскільки в даному випадку вичерпано усі розумні строки накладення арешту на автомобіль. Крім цього, заявник вказує, що причетність будь-якої особи до вчинення кримінального правопорушення не встановлена упродовж одного року та трьох місяців, а тому заявник має отримати таке майно назад та вільно ним володіти, принаймні зберігати його у належних умовах.

На підставі викладеного, заявник просив скасувати арешт автомобіля марки «Volksvagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , повернувши його заявнику, як законному власнику.
В судове засіданні по розгляду клопотання власник майна ОСОБА_5 не з`явився, однак у поданому клопотанні про скасування арешту майна просить вказане клопотання розглянути у його відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування з метою встановлення особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Дізнавач СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування з метою встановлення особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а тому може виникнути необхідність у проведенні з даним транспортним засобом додаткових слідчих (розшукових) дій, в тому числі шляхом призначення додаткових експертиз.
Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.
Так, відповідно до ухвали слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 13.07.2020 року, накладено арешт на автомобіль марки «Volksvagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які перебували у користуванні ОСОБА_5 та які були вилучені 22.06.2020 року в ході проведення огляду місця події, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається із вказаної вище ухвали, в судовому засіданні по розгляду клопотання слідчого про арешт майна власник арештованого майна присутній не був.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є законним володільцем (користувачем) арештованого майна, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, може звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.
Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які слідчий просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Положення ч. 1 ст. 167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування при проведені огляду місця події 22.06.2020 року вилучено автомобіль марки «Volksvagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , які в подальшому визнані речовими доказами.
Зазначений автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію дійсно є речовими доказами по даному кримінальному провадженню та підлягають належному збереженню, в тому числі й шляхом заборони розпоряджатись в будь-який спосіб.
В той же час, з моменту вилучення транспортного засобу пройшов досить тривалий проміжок часу (понад один рік), за який будь-яких результатів в досудовому розслідуванні не досягнуто, будь-які слідчі дії з вказаним автомобілем на даний час не проводяться, оскільки у справі уже проведено експертні дослідження транспортного засобу та експертні дослідження свідоцтва про його реєстрацію, про що свідчать матеріали кримінального провадження.
Крім цього, кримінальне провадження відносно конкретної особи не здійснюється, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення будь-яким особам не оголошувалось, а тому тимчасове повне обмеження конституційних прав та свобод власника майна в даному випадку прямо суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству України, а потреби досудового розслідування на даний час вже не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи.
Так, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що, з метою належного збереження речового доказу, існує можливість та необхідність скасування заборони користуватись майном із одночасною передачею його на відповідальне зберігання його власнику.
На переконання слідчого судді, користування заявником цим автомобілем з одночасною забороною на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані.
Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, оскільки подальше тримання цього автомобіля, а відтак обмеження прав власника майна, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права власника майна.
За таких обставин слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду від 13.07.2020 року, в частині заборони користуватись зазначеним автомобілем, залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом.
Зважаючи на таке рішення, слід зобов`язати Ковельський РУП ГУНП у Волинській області негайно передати вказаний вище автомобіль фактичному володільцю на відповідальне зберігання власнику до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Турійського районного суду Волинської області від 13.07.2020 року, в частині заборони користуватись майном, на яке накладено арешт, а саме - легковим автомобілем марки "Volksvagen Passat", номерний знак НОМЕР_2 (номер шасі НОМЕР_4 ),залишивши в силі заборону розпоряджатись зазначеним транспортним засобом.

Зобов`язати Ковельське РУП ГУНП у Волинській області негайно передати легковий автомобіль марки "Volksvagen Passat", номерний знак НОМЕР_2 (номер шасі НОМЕР_4 ), на відповідальне зберігання володільцю майна - ОСОБА_5 (або іншим уповноваженим особам) до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 29 вересня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1