Справа № 488/386/22
Провадження № 1-кп/488/184/22 р.
УХВАЛА

21.02.2022 року м. Миколаїв

Корабельний районний суду м. Миколаєва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
в ході підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні що внесене до ЄРДР за №0000816 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, без місця реєстрації, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.06.2009 року Ленінським районний судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.06.2013 року Корабельним районний судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 05.09.2013 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 04.07.2017 року по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Вище вказаний обвинувальний акт надійшов до Корабельного районного суду м. Миколаєва 01 лютого 2022 р., який за наслідками автоматизованого розподілу визначено для розгляду судді ОСОБА_1 .
Наступного дня вирішене питання про признання у справі підготовчого судового засідання, в ході якого прокурор, обвинувачений та його захисник вважали за можливе призначити у справі судовий розгляд .
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що перешкод для призначення судового розгляду за результатами підготовчого судового засідання не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження, а з огляду на положення ст.315 КПК - обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про існування таких ризиків як переховування від суду, адже ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, тому, усвідомлюючи невідворотність покарання за скоєне, може вдатись до втечі

Також прокурор заявляє про існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою зміни показів на його користь.

Посилається також прокурор і на існування таких ризиків як можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що обвинувачений неодноразово судимий, не працює та не має іншого легального джерела доходу.

При цьому, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували як безпідставного, вважали заявлені ризики недоведеними, та такі, що є лише припущенням сторони обвинувачення, посилались на наявність у обвинуваченого дружини та малолітньої дитини, які позбавлені іншої підтримки, та посилались на можливість працевлаштування обвнуваченого з урахуванням гарантійного листа, тому просили обрати міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його постійного проживання, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 у термін з 19 години вечора до 06 години ранку наступного дня, що надасть можливість працювати і в тому числі прийняти заходи до відшкодування збитків потерпілому.

Приймаючи рішення, щодо міри запобіжного заходу, питання про яке, з урахуванням положень ч.3 ст.315 КПК України, може бути вирішене, в тому числі під час підготовчого судового засідання, суд виходить з такого.

Мета та підстави обрання міри запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України, зокрема як такі, що є необхідними для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, на які послався прокурор у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, відповідно до ст. 183 КПК України, такий запобіжний захід як тримання під вартою може бути обрано у разі доведення прокурором ризиків, визначених ст.177 КПК України, обгрунтованості підозри а також з обставин, визначених пунктами 1-6 ч.2 ст. 183 КПК.
Стосовно обгрунтованості підозри, то, виходячи з позиції Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, підозра - є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
На даному етапі кримінального провадження, у суду немає підстав вважати, що висуваючи підозру та обвинувачення ОСОБА_3 , орган досудового розслідування діяв недобросовісно та не маючи для того законних підстав.
Щодо підстав застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, то відповідно до п.5 ч.1 ст. 183 КПК України, обрання такого виду запобіжного заходу можливе до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Приймаючи рішення щодо запобіжного заходу, про який заявлено прокурором, суд також враховує практику ЄСПЛ.
Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти здоров`я людини, зокрема за ч.1 ст.121 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. За версією обвинувачення, тілесні ушкодження потерпілому спричинено із застосуванням ножа, шляхом нанесення двох ударів у життєво важливі органи.
Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_3 , у разі визнання його винним за наведеним обвинуваченням, останній може вдатись до втечі.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, то, зважаючи на те, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, потерпілий та свідки ще не були допитані судом, не досліджені докази, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину із застосуванням ножа, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою надання ними показів на його (обвинуваченого) користь.
Стосовно заявленого прокурором ризику можливості вчинення ОСОБА_3 іншого злочину, то враховуючи, репутацію обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, то такий ризик є обгрунтованим.

Наведені обставини свідчать, що вищевказані ризики є настільки реальними, що жоден інший, більш м?який запобіжний захід не зможе їм запобігти, тим паче з урахуванням обставин та характеру злочинів, у вчиненні якого він обвинувачується, а тому вважає необхідним обрати йому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого та його захисника про наявність у обвинуваченого дружини та малолітньої дитини, яких він зобов`язаний утримувати, не зменшують ступінь ризиків про які заявлено прокурором, та які суд вважає доведеними.
За такого, клопотання захисника та підозрюваного щодо обрання відносно обвинуваченого такої міри запобіжного заходу як домашній арешт не може бути задоволено.
Щодо строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення, обсяг доказів, заявлених відповідно до реєстру, що свідчить про необхідність більш тривалого часу для розгляду такої справи, то суд вважає необхідним визначити такий захід у максимально допустимому строку.
Оскільки кримінальне правопорушення було вчинене із застосуванням насильства, суд, керуючись правом, наданим п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає заставу у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316, 315 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корабельного районного суду м. Миколаєва.
Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово, у відкритому судовому засіданні.

Обрати відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 21 квітня 2022 року включно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали. Ухвала підлягає негайному виконанню, та її оскарження не зупиняє такого виконання.

Суддя ОСОБА_1