Справа № 175/259/20
Провадження № 1-кп/175/14/20
Вирок

Іменем України

31 січня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретареві ОСОБА_4 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

а також потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001040 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

01 серпня 2019 року у період часу з 22.00 години до 23.00 години, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 знаходився у домоволодінні АДРЕСА_2 , де під час вживання алкогольних напоїв у обвинуваченого раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті

ОСОБА_14 цією метою ОСОБА_11 , перебуваючи у кухонній кімнаті з ОСОБА_15 , схопив зі столу кухонний ніж і, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання негативних наслідків і бажаючи протиправно заподіяти смерть ОСОБА_16 , умисно наніс останньому вказаним ножем, який тримав у правій руці, не менше 2 ударів у ділянку життєво важливого органу - шиї, а також у ліву підключичну ділянку, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани у нижній третині шиї, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_17 настала від колото-різаного поранення шиї з ушкодженням магістральних судин (правої підключичної артерії та її гілок), пристінкової та вісцеральної плеври, а також верхівки правої легені, яке в своєму перебігу ускладнилося гострою крововтратою.

Крім того, своїми умисними діями ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_16 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани у лівій підключичній ділянці, яка відноситься (стосовно живих осіб) до легких тілесних ушкоджень і не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину не визнав і пояснив, що 01.08.2019 року він разом із ОСОБА_18 приїхав на дачу до ОСОБА_17 з метою почистити басейн. Ці роботи на дачі ОСОБА_17 він виконував приблизно протягом 3 років. На пропозицію ОСОБА_19 пообідати, вони погодилися та під час їжі випили по три чарки горілки, після чого приступили до виконання робіт. Через деякий час ОСОБА_20 приніс йому чашку з пивом, однак, зробивши ковток, він відмовився пити, оскільки в якості домішку в пиві містилася горілка. Коли на вулиці почало смеркати та роботи підходили до завершення, ОСОБА_20 повідомив йому, що ОСОБА_21 вже приготував шашлики, вони будуть йти вечеряти та почав вмовляти піти з ними. Після душу він переодягнувся у спортивні кофту і штани, оскільки ввечері було прохолодно, та вони утрьох зайшли до будинку, де у кухонній кімнаті у проміжок часу з 21.00 години до 21.30 години сіли вечеряти та випили по дві чарки горілки. ОСОБА_21 та ОСОБА_20 були вже у стані алкогольного сп`яніння та на столі майже не було алкоголю. Під час застілля ОСОБА_20 співав пісні та розповідав вірші. ОСОБА_22 в цей час постійно хтось телефонував, на що ОСОБА_23 робив тому зауваження. Згадавши, що потрібно зателефонувати своїй дружині, він пішов за телефоном, який залишив у сумці в бані. Через те, що сумка містила п`ять відділів, одразу не знайшов телефон, а тому взяв сумку з собою, сходив до туалету і приблизно через 10-15 хвилин повернувся на кухню, де побачив, що ОСОБА_20 лежить на підлозі на лівому боці. Одразу ж він підійшов до ОСОБА_17 та почав нагинатись щоб підняти того і побачив кров на підлозі. У цей час ОСОБА_21 зайшов на кухню і почав кричати: «Що ти наробив?». Після цього, вибігши на вулицю за відкриту хвіртку, він почав телефонувати у швидку, але зв`язку не було. У цей час ОСОБА_21 почав гукати сусідів, закрив хвіртку і у подальшому не дав йому змоги увійти до подвір`я. Коли прибула швидка допомога, він розмовляв із водієм і казав тому, що не вбивав ОСОБА_24 . Після приїзду поліції його одразу відвезли до відділу. Просить виправдати його, оскільки не причетний до вбивства ОСОБА_17 , який був хорошою людиною.
Провина ОСОБА_25 у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 01.08.2019 року приблизно о 14.00 годині він востаннє спілкувався по телефону з батьком ОСОБА_15 , який у хорошому настрої повідомив про приїзд до нього на дачу ОСОБА_25 та ОСОБА_26 з метою виконання робіт у басейні. Оскільки виконання цих робіт тривало 2 дні, то ОСОБА_11 та ОСОБА_21 залишалися ночувати на дачі. Увечері зазвичай батько та ці особи готували шашлик і пили пиво чи горілку. Цього ж дня о 23.40-23.45 годині йому зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що батька більше немає, його зарізав ОСОБА_27 . Оскільки від почутого він був у шоковому стані, то подробиць події не запитував. За життя батько був товариською та неконфліктною людиною, в літній час проживав на дачі та полюбляв проводити час в колі сім`ї та друзів. У стані сп`яніння його батько завжди був у доброму гуморі та цитував вірші.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , який в суді повідомив, що 02.08.2019 року приблизно о 00.30 годині йому зателефонував ОСОБА_29 та розповів, що його батька вбили, а тому попросив поїхати на дачу у с. Миколаївка. По приїзду на місце події побачив працівників поліції та ОСОБА_26 , який знаходився напідпитку і був дуже схвильований, але досить впевнено розповідав про вбивство. Останній повідомляв, що з ОСОБА_30 чистили басейн і під час виконання робіт вживали спиртні напої. Після завершення робіт пішли до кухні та приготували шашлик. Потім ОСОБА_11 вдарив ножем ОСОБА_17 та одразу вибіг за територію домоволодіння, а ОСОБА_21 пішов кликати допомогу. Зі слів йому відомо, що відбулося побутове вбивство під час розпивання алкогольних напоїв. У його та іншого понятого присутності проводилися слідчі дії, під час яких вилучалися одяг загиблого, кров, кухонних ніж і зрізи, а також експертом оглядався труп.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , який в суді показав, що 01.08.2019 року о 23.00 годині надійшов виклик про ножове поранення в область шиї на АДРЕСА_3 . По приїзду приблизно через 5 хвилин біля хвіртки побачив 2 чоловіків і 1 жінку. ОСОБА_21 сказав, що являться другом загиблого та співробітником служби безпеки. Останній провів його у будинок, де у кухонній кімнаті на підлозі лежав на спині кремезний чоловік без ознак життя. Зі слів ОСОБА_26 йому відомо, що на території домоволодіння вони чистили басейн, утрьох добре випивали та прямо за столом його товариш чи сусід ударив ОСОБА_17 ножем. На момент приїзду поранення нижче кадика було сухе та не кровоточило, проявлялися трупні плями. За цими ознаками зробив для себе висновок, що швидку викликали вже після смерті. Було схоже, що загиблий не впав, а його акуратно поклали на підлогу. Крові навколо тіла було дуже мало. ОСОБА_21 говорив, що чоловік, який наніс поранення, постійно хотів забрати ніж, а тому знаряддя вбивства ОСОБА_21 заховав і зачинив хвіртку на замок. Він повідомив про цю подію поліцію, а ОСОБА_21 зателефонував сину загиблого. Чоловік, який зі слів наніс поранення, постійно хотів зайти у двір, однак ОСОБА_21 того не пускав. Обвинуваченого на місці події не бачив, оскільки на вулиці було темно. Водій швидкої ОСОБА_32 йому говорив, що до нього в автомобіль на пасажирське сидіння сів дуже п`яний чоловік, який не розповідав про вбивство.

Показаннями свідка ОСОБА_33 , який в судовому засіданні пояснив, що 01.08.2019 року вночі поступив виклик швидкої допомоги. Прибувши на АДРЕСА_3 , фельдшер ОСОБА_34 пішов у будинок, а він залишився чекати у автомобілі. Оскільки хвіртку зачинили на замок, то ОСОБА_11 не міг потрапити на територію домоволодіння, а тому перемовлявся з чоловіком по інший бік і один одному говорили, що нічого не робили. Також запитав, чи на місці документи, але чоловік у дворі відмовився їх віддати обвинуваченому. Потім останній у стані алкогольного сп`яніння сів до нього в автомобіль і розповів, що нічого не робив, вони чистили басейн, випили, а що потім сталося нічого не пам`ятає. Обвинувачений сидів з ним приблизно 20 хвилин і намагався комусь подзвонити. Після цього ОСОБА_11 вийшов із автомобіля та сидів неподалік на пустирі до приїзду поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_35 , який в суді повідомив, що 02.08.2019 року у обідній час приймав участь при складанні протоколу затримання у якості понятого. У його присутності у ОСОБА_25 працівниками поліції було вилучено та оглянуто спортивний костюм, мобільний телефон і капці. Обвинувачений мав на обличчі тілесні ушкодження.

Аналогічними по суті показаннями у суді свідка ОСОБА_36 .

Показаннями свідка ОСОБА_37 , яка в суді повідомила, що 01.08.2019 року вона з родиною знаходилася на дачі по АДРЕСА_4 . Цього дня ОСОБА_21 та ОСОБА_11 чистили сусіду ОСОБА_16 басейн. Приблизно о 22.30 годині ОСОБА_21 почав кричати про допомогу. Через відчинене вікно ОСОБА_38 повідомив, що ОСОБА_27 підрізав ОСОБА_24 . Схопивши бинт і вату, вона зі своїм сином ОСОБА_39 побігла до сусіда, якого бездиханного побачила на кухні. ОСОБА_20 лежав на підлозі на правому боці та його, окрім лікаря, руками не чіпали. На її запитання ОСОБА_21 повідомляв, що ОСОБА_11 кудись утік. ОСОБА_38 також говорив, що вони утрьох випили пляшку горілки. По приїзду медиків помітила біля автомобіля швидкої допомоги ОСОБА_27 , який комусь сказав, що цього не робив.

Показаннями свідка ОСОБА_40 , який в суді пояснив, що 01.08.2019 року приблизно о 10.00-11.00 годині ОСОБА_21 та ОСОБА_11 приїхали на дачу до сусіда ОСОБА_17 чистити басейн. Близько 22.30 години почули крики ОСОБА_26 , який кликав його батька. Через відчинене вікно, на його та матері запитання ОСОБА_38 повідомив, що ОСОБА_27 убив ОСОБА_24 . Біля власного паркану ОСОБА_38 уточнив вказану інформацію та сказав, що ОСОБА_20 лежить у будинку. Приблизно через 10-15 хвилин він побачив у будинку сусіда ОСОБА_17 , який на боці лежав на підлозі, тримаючись однією рукою за горло. Він сказав ОСОБА_22 аби той викликав швидку допомогу, яка прибула приблизно через 20 хвилин. ОСОБА_25 він побачив після приїзду швидкої допомоги, який спілкувався з водієм. Під час досудового розслідування він із матір`ю у якості понятих приймали участь у слідчому експерименті з ОСОБА_18 , який розповідав про обставини вбивства ОСОБА_24 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що 01.08.2019 року приблизно об 11.30 годині він разом із ОСОБА_30 прибув до ОСОБА_17 на дачу по АДРЕСА_3 -1 з метою допомогти почистити басейн. Як по приїзду, так і під час вечері приблизно о 20.30 годині вони вживали алкогольні напої. Після закінчення застілля приблизно о 23.00 годині він встав із-за столу аби покласти їжу до холодильника, та на відстані 1,5-2 метрів стояв правим боком до ОСОБА_25 та ОСОБА_17 , які в цей час теж встали. Почувши рухи, він боковим зором побачив як мовчки повертається рука ОСОБА_41 . Схопивши одразу останнього за лікоть, він запитав що сталося. У цей момент побачив кров у ОСОБА_17 , який тримав горло руками та промовив « ОСОБА_42 , за що?». Він із криками «Що ти наробив?» відібрав двома пальцями із правої роки обвинуваченого ніж, а ОСОБА_20 в цей час впав на підлогу. Оскільки не знайшов у будинку аптечку, побіг кликати на допомогу сусідів, із якими разом повернувся до будинку ОСОБА_24 . Біля сусідів він викликав швидку допомогу, яка прибула приблизно через 10 хвилин. Обломій ОСОБА_43 тим часом зник з поля зору. Зустрівши лікаря, він зачинив хвіртку щоб ОСОБА_27 , повернувшись, більше нічого не вчинив. Знаряддя вбивства він спочатку поклав на стіл, а потім переклав до пакету і заховав до приїзду поліції, про що повідомив лікаря, який констатував смерть ОСОБА_24 . Коли він виходив на вулицю зателефонувати сину загиблого, то помітив обвинуваченого, який за територією домоволодіння спілкувався з водієм автомобіля швидкої допомоги. На його запитання навіщо він зарізав ОСОБА_17 , ОСОБА_27 сказав, що нічого не робив і звинуватив його у вчиненому вбивстві. Вважає, що так сталося тому, що ОСОБА_11 був втомлений після нічної зміни та протягом для вживав пиво з горілкою.

Показаннями свідка ОСОБА_44 , яка у суді показала, що 01.08.2019 року вранці її чоловік ОСОБА_11 після нічної зміни разом із ОСОБА_18 з ночівлею поїхав чистити басейн у с. Миколаївка-1. Того дня чоловік їй по телефону повідомив, що вони доїхали на дачу, а на наступний день ОСОБА_27 не відповідав на її телефонні дзвінки. 02.08.2019 року від поліцейського дізналася про те, що ОСОБА_27 зарізав чоловіка. У відділенні поліції чоловік їй розповів, що не вчиняв вбивства. Говорив, що увечері вийшов на вулицю аби їй подзвонити, а коли повернувся на кухню, то побачив ОСОБА_17 , який лежав на підлозі. Через поганий зір вважав, що останньому стало недобре, а коли підійшов до останнього, то побачив кров. У цей час ОСОБА_26 в кухонній кімнаті не було. Оскільки її чоловік сильно злякався, то втік із будинку.

Показаннями експерта ОСОБА_45 , який при допиті в суді в якості свідка пояснив, що 02.08.2019 року особисто проводив огляд трупа ОСОБА_17 , під час якого виявив рану на передній частині шиї з рівними краями. Інших ран не помітив, оскільки встановлена рана сильно кровоточила, а експерт не має права змивати чи іншим чином знищувати сліди на тілі. На місці події спілкувався з представниками поліції та не пам`ятає про знаходження свідків чи інших осіб у будинку. Всі дані, встановлені ним при вимірюванні під час огляду, підтверджує.

Показаннями свідка ОСОБА_46 , який у судовому засіданні пояснив, що 01.08.2019 року знаходився на добовому чергуванні та отримав виклик про вбивство. Приблизно через півтори години разом з експертом прибув на місце події, де їх зустрів свідок ОСОБА_21 , який розповів, що ОСОБА_11 встав із-за столу і вдарив ножем господаря будинку, після чого втік, а він, ОСОБА_21 , викликав поліцію, швидку медичну допомогу і покликав сусідів. У приміщенні кухні на підлозі лежав труп чоловіка. Було прийнято рішення спочатку здійснити огляд трупу і відправити його на судово-медичну експертизу, а потім провести огляд місця події. При огляді трупу були присутні двоє понятих і експерти. У будинку вони знаходились більше трьох годин і за цей час ОСОБА_11 так і не з`явився. При огляді місця події було встановлено, що труп лежав між столом і кухонною стінкою, на столі стояли столові прилади, їжа та горілка, були вилучені зразки крові з підлоги та кухонний ніж у крові. Свідок ОСОБА_21 був одягнутий у спортивні штани та майку, на яких сліди крові чи боротьби були відсутні.

Показаннями свідка ОСОБА_47 , який у суді пояснив, що здійснював затримання ОСОБА_25 у порядку ст.208 КПК України та вилучав речі, зазначені у протоколі. Під час затримання ОСОБА_11 нічого не пояснював. Він не пам`ятає, чи були на вилученому одязі сліди крові, а також чи був ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння.

Показаннями свідка ОСОБА_48 , який при допиті в судовому засіданні пояснив, що 02.08.2019 року проводив слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_18 , про який був повідомлений власник будинку ОСОБА_29 , а доступ до будинку забезпечував ОСОБА_49 . На підставі усного розпорядження керівника органу досудового розслідування у цьому слідчому експерименті приймала участь слідча ОСОБА_50 , яка допомагала у проведенні зазначеної слідчої дії, але не була зазначена ним у протоколі слідчого експерименту як учасник.

Показаннями свідка ОСОБА_50 , яка у суді пояснила, що на підставі усного розпорядження заступника начальника слідчого управління приймала участь 02.08.2019 року у слідчому експерименті зі свідком ОСОБА_18 з метою надання практичної допомоги слідчому ОСОБА_48 . У подальшому по цьому кримінальному провадженню вона проводила досудове розслідування та скеровувала до суду обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_25 , винуватість якого була доведена. Також під час досудового слідства перевірялася причетність до вчинення злочину свідка ОСОБА_51 .

Показаннями свідка ОСОБА_52 , який при допиті в судовому засіданні пояснив, що здійснював досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не більше двох тижнів і передав усі наявні у нього матеріали та речові докази до слідчого управління. На підставі постанови прокурора ОСОБА_53 про відібрання біологічних зразків, він разом із захисником прибув до слідчого ізолятору, де у службовому кабінеті фельдшера у присутності захисника було відібрано кров у ОСОБА_25 , про що було складено відповідний протокол. Дату складання цього протоколу не пам`ятає та не знає місцезнаходження протоколу. Під час відібрання біологічних зразків на ОСОБА_54 він не помітив ознак фізичного насильства. Не пам`ятає, чи відбирались у ОСОБА_25 зразки крові два рази та чи був другий протокол про відібрання біологічних зразків.

Показаннями експерта ОСОБА_55 , який у судовому засіданні пояснив, що у своїй діяльності під час розтину трупу керується наказом № 6 від 10.01.1995 року. Розбіжності з висновком комісійної експертизи відносно часу смерті можливі, оскільки велике значення має причина смерті, в даному випадку колото-різана рана шиї зі значною крововтратою, що впливає на швидкість формування трупних плям. Зазначив, що було нанесено не менше двох ударів. Механізм спричинення пошкоджень не було можливості відтворити через відсутність відомостей щодо моменту нанесення ударів. Вважає, що положення загиблого та нападника могло змінюватись.

Показаннями експерта ОСОБА_56 , який у суді підтримав висновок комісійної експертизи та пояснив, що на підставі розташування ножових ран, які знаходились на передній частині тіла, ножових каналів, комплексу показників і аналізу висновків криміналістів, комісія прийшла до висновку про те, що вірогідно нападник і постраждалий знаходились у горизонтальному положенні обличчям до обличчя на близькій дистанції, що дозволяє спричинити тілесні пошкодження, на відстані витягнутої руки, при цьому ніж перебував у правій руці нападника. Смерть ОСОБА_17 настала від колото-різаної рани шиї зі значною крововтратою.

Аналогічними по суті показаннями експерта ОСОБА_57 , яка у судовому засіданні підтримала висновок комісійної експертизи та, крім того, пояснила, що для дослідження були надані матеріали кримінального провадження. При проведенні експертизи приймали до уваги трупні плями, що були виявлені під час огляду трупу ОСОБА_17 на місці події, а також умови та причину смерті. Зазначила, що виконання активних дій не могло вплинути на час настання смерті, та що при такій крововтраті трупні плями починають з`являтися приблизно через 30 хвилин. Допускаються поступки у часі настання смерті з трьох з половиною до п`яти годин до моменту проведення огляду трупу.

Матеріалами кримінального провадження № 0001040, а саме:

- рапортами старшого інспектора-чергового Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 01.08.2019 року, зареєстрованими у той же день у ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (ЖЄО) під № 12300 і № 12303, із яких убачається, що зі служби «102» надійшли повідомлення про те, що по АДРЕСА_2 ОСОБА_16 спричинено ножове поранення в область шиї, яке призвело до смерті. Чоловік на ім`я ОСОБА_27 , який нібито вчинив вбивство, знаходиться на місці події в неадекватному, нетверезому і агресивному стані (т.1, а.к.п.10,11);

- протоколами огляду місця події та трупа від 02.08.2019 року і фото-таблицями до них, із яких убачається, що під час огляду місця вчинення злочину, яким є домоволодіння АДРЕСА_2 , виявлені та вилучені зразки РБК з підлоги на кухні, зрізи нігтьових пластин і змиви обох рук ОСОБА_17 , труси та шорти загиблого, ніж із нашаруванням РБК, а при огляді трупа ОСОБА_17 - виявлено на передній поверхні шиї рану з рівними краями та гострокутними кінцями (т.1,а.к.п.12-25);
- протоколами проведення слідчих експериментів від 02 і 08 серпня, 28 листопада 2019 року і відеозаписами цих слідчих дій, відповідно до яких свідок ОСОБА_21 у присутності понятих за участю експертів розповів про відомі йому обставини спричинення ножового поранення ОСОБА_16 , що мало місце 01.08.2019 року. Під час судового провадження вказані відеозаписи переглянуті в судовому засіданні (т.1,а.к.п.73-77, 146-150;т.2,а.к.п.177-180);
- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1522 від 29.08.2019 року і висновком експерта № 1522/806-Е від 09.09.2019 року, з яких убачається, що на трупі ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани у нижній третині шиї, що має рівні краї, лівий кінець П - подібний, правий - загострений, нижня стінка скошена, верхня підрита. Рана продовжується у рановий канал, що направлений зліва направо, дещо знизу вгору, майже горизонтально, та спереду назад, з ушкодженням підлеглої підшкірної жирової клітковини, поверхневих м`язів шиї, правої підключичної артерії та однієї з її гілок на 1/2 їх просвітку, пристінкової та вісцеральної плеври, верхівки правої легені, глибоких м`язів шиї, та який сліпо закінчується біля нижнього краю правого кута нижньої щелепи. Довжина ранового каналу близько 10,5 см, за ходом ранового каналу наявні темно-червоні крововиливи у м`які тканини. Це ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; колото-різаної рани у лівій підключичній ділянці, з рівними краями, верхній кінець «П» - подібний, нижній - загострений, стінки: права - скошена, ліва - підрита. Від рани відходить рановий канал, що прямує зліва направо, дещо знизу вгору та спереду назад, з ушкодженням підлеглої підшкірної жирової клітковини, поверхневих м`язів грудної клітки, та сліпо закінчуються у їх товщі. Довжина ранового каналу близько 5 см. За ходом ранового каналу наявні світло-червоні крововиливи у товщі м`яких тканин. Це ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії не менше 2 ударів колюче ріжучим предметом у короткий проміжок часу до настання смерті, яка настала приблизно за 2,5-3,5 години до моменту огляду трупа на місці події. Ці ушкодження знаходяться в анатомічних областях, які доступні для дії власноруч. Смерть ОСОБА_17 настала від колото-різаного поранення шиї з ушкодженням магістральних судин (правої підключичної артерії та її гілок), пристінкової та вісцеральної плеври, а також верхівки правої легені, яке призвело до смерті від гострої крововтрати. При судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 2,05 проміле у крові, 1,73 проміле у сечі, що стосовно живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1,а.к.п.101-104,142-146);

- протоколом відібрання зразків для експертизи від 14.08.2019 року, з якого убачається, що на підставі постанови прокурора від 12.08.2019 року, отриманої 14.08.2019 року захисником ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_30 , в цей же день фельдшером у присутності захисника відібрано в ОСОБА_25 зразок крові в кількості 1,2 мл (т.2,а.с.п.173,174);
- висновком експерта № 1134 від 09.11.2019 року, з якого убачається, що кров ОСОБА_17 належить до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, а кров ОСОБА_25 належить до групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0 (т.1,а.к.п.126-129);
- висновком експерта № 868-МК від 04.09.2019 року, відповідно до якого пошкодження на шматку шкіри з нижньої третини шиї та на шматку шкіри з лівої надключичної ділянки від загиблого ОСОБА_17 являються колото-різаними ранами, заподіяними плоским колюче -ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більш 19,0 мм та 11,0 мм, який мав госте лезо та обух товщиною біля 1,2 мм. В області ран виявлено підвищений вміст заліза та кремнію (т.1,а.к.п.134-136);
- висновком експерта № 1216 від 11.10.2019 року, з якого убачається, що в сліді на марлевому тампоні зі змивом з правої руки ОСОБА_25 (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини, при серологічному досліджені якої виявлений антиген А, що не виключає можливості походження її від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від ОСОБА_17 , кров якого належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (акт № 1522 від 02.08.2019 року) і від свідка ОСОБА_26 , кров якого належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (висновок експерта № 1207 від 16.09.2019 року), оскільки виявлений антиген А є групо специфічним для їх (т.1,а.к.п.197-199,235-236);
- висновком експерта № 895 від 23.10.2019 року, відповідно до якого на клинку та рукоятці ножа (об`єкти №№ 1, 2), наданого на дослідження, встановлена наявність крові людини та знайдені формені елементи крові (т.2,а.к.п.7-9);
- висновком експерта № 931 від 28.11.2019 року (з додатком до нього), відповідно до яких проведений порівняльний молекулярно-генетичний аналіз виявив співпадання генотипу слідів крові на клинку та рукоятці ножа з генотипом ОСОБА_17 та неспівпадання з генотипами свідка ОСОБА_26 та підозрюваного ОСОБА_41 . ДНК слідів крові на клинку та рукоятці ножа може походити від ОСОБА_17 з ймовірністю не менше 99,9%. Вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,41 чоловіка на 10 квінтильйонів (т.2,а.к.п.11-15);
- висновком експерта № 1228-МК від 12.12.2019 року з фото-таблицею до нього, відповідно до яких пошкодження на шматках шкіри з нижньої третини шиї та з лівої надключичної ділянки від трупа ОСОБА_17 є колото-різаними ранами, заподіяні плоским колюче-ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більше 19,0 мм і 11,0 мм відповідно, який мав гостре лезо та обух товщиною біля 1,2 мм. Ці пошкодження могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа (т.2,а.к.п.155-159);

- аналітичними довідками щодо відпрацювання інформації з`єднань абонентських номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 і НОМЕР_4 , які належать свідку ОСОБА_22 , загиблому ОСОБА_16 та обвинуваченому ОСОБА_54 (т.2,а.к.п.232,234-235,246-247,249);

- протоколами огляду предмету від 16 і 21 грудня 2019 року, з яких убачається, що на CD-R дисках «KAKTUZ» виявлена інформація по абонентським номерам свідка ОСОБА_26 , загиблого ОСОБА_17 і обвинуваченого ОСОБА_41 . Так, абонентський номер НОМЕР_2 , який належить свідку ОСОБА_22 , перебував поблизу базової станції в азимуті 70 с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області (Башня ПрАТ «ВФ Україна») 01.08.2019 року о 20.26 годині здійснював телефонний дзвінок на номер НОМЕР_5 , 01.08.2019 року о 22.56 годині на номер 103 і 01.08.2019 року о 23.12 годині на номер НОМЕР_5 . Абонентський номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 , останній раз зв`язувався з номером НОМЕР_6 01.08.2019 року о 13.41 годині. 01.08.2019 року абонентський номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_54 , у цей день мав останній вхідний дзвінок від номера НОМЕР_7 о 12.41 годині (т.2,а.к.п.239-244; т.3, а.к.п.2-10);

- висновком експерта № 1522/1138-Е від 28.12.2019 року, відповідно до якого відповідність механізму утворення встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 свідченням ОСОБА_26 (при проведенні слідчого експерименту від 08.08.2019 року) встановити неможливо, оскільки свідок не бачив моменту нанесення ударів. Враховуючи локалізацію, характер і направлення ранового каналу (рана № 1), який прямує зліва направо, дещо знизу вгору, майже горизонтально та спереду назад, з ушкодженням правої підключичної артерії та верхівки правої легені, далі рановий канал прямує вгору, де сліпо

закінчується біля нижнього краю правого кута нижньої щелепи, не виключають можливість спричинення даного тілесного ушкодження в момент боротьби та самооборони (т.3,а.к.п.20-22);
- висновком комісії експертів № 13 від 20.01.2020 року, відповідно до якого мали місце наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана № 1 в нижній третині шиї, що має рівні краї, лівий кінець «П» подібний, правий загострений, нижня стінка скошена, верхня підрита; рана продовжується в рановий канал, що направлений зліва направо, дещо знизу вгору, майже горизонтально, та спереду назад, з ушкодженням підлеглої підшкірної жирової клітковини, поверхневих м`язів шиї, правої підключичної артерії та однієї з її гілок на 1/2 їх просвітку, пристінкової та вісцеральної плеври, верхівки правої легені, глибоких м`язів шиї, та який сліпо закінчується біля нижнього краю правого кута нижньої щелепи. Довжина ранового каналу 10,5 см, за ходом ранового каналу наявні темно-червоні крововиливи у м`які тканини. Колото-різана рана № 2 у лівій підключичній ділянці, з рівними краями, верхній кінець «П» подібний, нижній загострений, стінки: права скошена, ліва підрита. Від рани відходить рановий канал, що прямує зліва направо, дещо знизу вгору і спереду назад, з ушкодженням підлеглої підшкірної жирової клітковини, поверхневих м`язів грудної клітини, та сліпо закінчується в їх товщі. Довжина ранового каналу 5 см. За ходом ранового каналу наявні світло-червоні крововиливи у товщі м`яких тканин. Ушкодження виникли від дії, невиключно, одного плаского колюче-ріжучого предмету (типу клинка ножа), що мав вістря, один гостро заточений (лезовий) край, протилежний - не заточений (обуховий) край, з «П» подібним поперечним перетином, товщиною близько 1,2 мм, шириною слідоутворюючої частини клинка на протязі поринулої частини близько 11-24 мм, з довжиною клинка не менше 100 мм. Враховуючи локалізацію та характер ушкоджень, колото-різані рани, ймовірніше, були заподіяні в швидкій послідовності, одне за одним, у короткий проміжок часу, коли, прогнозовано, ані положення знаряддя в руці, ані напрямок руху руки нападника, ані взаємне розташування останнього і постраждалого не змінювалось. Постраждалий та нападник під час заподіяння колото-різаних ран, прогнозовано, знаходилися у вертикальному (або близькому до такого) положенні, ймовірно, обличчям до обличчя, при цьому ніж повинен був утримуватися у правій руці нападника. В момент спричинення ушкоджень клинок ножа повинен був розташований своєю площиною в наближено узгодженому косо-подовжньому напрямку (по відношенню до подовжньої анатомічної вісі тіла) та звернутий обуховим краєм уверх-ліворуч, а лезовим краєм униз-праворуч (відносно до тіла постраждалого). Клинок ножа в момент занурення подовжньою віссю був орієнтований до уражених ділянок тіла наближено під однаковими гострими кутами, відкритими ліворуч і помірно вниз (по відношенню до тіла трупа). Ніж рухався в сторону тіла з певною силою (швидкістю), достатньою, щоб забезпечити необхідну кінетичну енергію удару для заподіяння всього об`єму ножових поранень. З подібними тілесними ушкодженнями ОСОБА_20 міг виконувати активні дії. Смерть постраждалого настала від колото-різаного поранення шиї з ушкодженням магістральних судин (правої підключичної артерії та її гілок), пристінкової та вісцеральної плеври, а також верхівки правої легені, яке в своєму перебігу ускладнилося гострою крововтратою, приблизно за 4-5 годин до моменту огляду його трупа на місці події. Вищезазначені ушкодження знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_17 (т.3,а.к.п.25-56);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2020 року та відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_11 і свідок ОСОБА_21 з дозволу і у присутності потерпілого, за участю захисника, понятих та інших осіб розповіли і на статисті показали про відомі їм обставини подій 01.08.2019 року, а саме: про їх та загиблого розташування один до одного у приміщенні кухні до та після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_59 . Під час судового провадження вказаний відеозапис переглянутий у судовому засіданні (т.3,а.к.п.92-98);

- речовим доказом - ножем, вилученим при огляді місця події. Під час судового провадження цей ніж оглянутий у судовому засіданні (т.1,а.к.п.27).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд, дотримуючись принципів змагальності сторін і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_25 у вчинені кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті від 27.01.2020 року, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи ОСОБА_25 про свою непричетність до вбивства ОСОБА_17 , колегія суддів розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання за смерть людини, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю усіх зазначених доказів, які свідчать про те, що саме ОСОБА_11 умисно вчинив вбивство ОСОБА_17 , зокрема, послідовними показаннями очевидця злочину ОСОБА_26 та наявністю слідів крові ОСОБА_17 у слідах зі змивом з правої руки ОСОБА_41 .
На думку колегії суддів, відсутність інших прямих доказів не свідчить про невинуватість ОСОБА_41 . Жодними правовими нормами, ні в якій мірі, не зумовлюється яка достатність у кількісному або якісному виразі тих або інших доказів потрібна для вирішення найважливіших питань у кримінальному провадженні, включаючи питання винуватості.

Стороною обвинувачення в ході судового провадження надані як прямі, так і непрямі докази, які, на переконання колегії суддів, свідчать про умисні злочинні дії ОСОБА_41 . Фактичні дані, які були предметом дослідження суду, знаходяться у тісному і безсумнівному зв`язку з фактом скоєння злочину, а тому висновки про винуватість обвинуваченого ґрунтуються не на припущеннях, а на належних і допустимих доказах, які підтверджують факт його причетності до смерті ОСОБА_24 .

Твердження ОСОБА_25 про те, що він не перебував у приміщенні кухні при спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , оскільки пішов у баню, де залишив телефон, з метою зателефонувати дружині та протягом 10-15 хвилин знаходився поза межами будинку, носять голослівний характер та спростовуються інформацією про його телефонні з`єднання в цей день (т.2,а.к.п.239-244;т.3,а.к.п.2-10), яка об`єктивно підтверджує послідовні показання свідка ОСОБА_26 про постійне перебування обвинуваченого в приміщенні кухні та спричинення саме ним тілесних ушкоджень ОСОБА_59 .

Доказів того, що через технічні характеристики чи неполадки мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_11 того дня, він не зміг зателефонувати дружині, повідомити про подію в поліцію та швидку медичну допомогу, стороною захисту суду не надано. Натомість, послідуючі дії ОСОБА_25 , який самостійно залишив місце вчинення злочину, і маючи об`єктивну можливість будь-яким іншим способом повідомити про вказану подію сусідів чи екстрені служби, в тому числі медичних працівників, що прибули за викликом ОСОБА_26 , цього не зробив, свідчать про його побоювання відповідальності за вчинене.

Колегія суддів не має буд-яких сумнівів у тому, що саме ОСОБА_11 вчинив умисне вбивство ОСОБА_17 та не вбачає підстав вважати, що свідок ОСОБА_21 обмовляє обвинуваченого чи якимось чином заінтересований в засудженні останнього. Показання цього свідка на протязі всього кримінального провадження були послідовними та узгоджуються з іншими доказами про обставини заподіяння тілесних ушкоджень і смерті постраждалого, а тому судом визнаються об`єктивними.
Показання свідків ОСОБА_60 та ОСОБА_44 , яким обвинувачений повідомляв, що не вбивав ОСОБА_17 , колегія суддів залишає поза увагою, оскільки одразу після вбивства та після доставки до районного відділу поліції, не зважаючи на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_11 усвідомлював наслідки та відповідальність за вчинене, а тому намагався, таким чином, зафіксувати в свідомості сторонніх осіб (зокрема раніше невідомого водія автомобіля швидкої медичної допомоги) свою непричетність до смерті особи, з якою товаришував.
Сторона захисту стверджувала про неможливість ОСОБА_30 , який є шульгою, нанести удар ножем правою рукою через хворобу остеоартроз плечового суглобу І ступеня, якою останній страждає з 2018 року. На підтвердження своєї позиції захисники долучили в суді відповідь КНП «Міська поліклініка № 2» Дніпровської міської ради від 07.02.2020 року № 107 і Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 260 (т.2,а.с.п.77,78).
Даючи оцінку цим твердженням, колегія суддів виходить з наступного.
Під час судового провадження встановлено, що в день вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому, останній тривалий час виконував важкі фізичні роботи по очистці басейну, для чого використовував силу обох рук. Доказів того, що вказана хвороба перешкоджала ОСОБА_54 вчиняти активні дії правою рукою, стороною захисту суду не надано, а наявність хвороби, зазначеної у наданих суду документах, ніяким чином не підтверджує твердження сторони захисту і не свідчить на користь обвинуваченого. У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає ці твердження необґрунтованими та з тих же підстав відмовила захисникам у дачі судового доручення на проведення слідчого експерименту з ОСОБА_30 з метою відтворення ситуації та перевірки чи міг він, будучи шульгою, з наявними вадами правої руки, а саме остеохондрозом правого плечового суглобу І ступеня, спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_16 , та у призначенні додаткової комплексної судової медико криміналістичної експертизи.
Твердження сторони захисту про можливу причетність до вбивства ОСОБА_25 інших осіб, колегією суддів не приймаються до уваги як безпідставні та голослівні.

При допиті ОСОБА_25 в судовому засіданні, останній заявив про своє побиття співробітниками поліції та пояснив, що про це повідомляв своїм захисникам на стадії досудового розслідування. Ці показання обвинуваченого з приводу застосування до нього фізичного насильства поліцейськими не перевірялися компетентними органами, оскільки ані ОСОБА_11 , ані його захисники як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження з будь-якими заявами до правоохоронних органів взагалі не зверталися. Натомість, у судових дебатах захисник ОСОБА_7 пояснив, що у подальшому, в залежності від прийнятого судом рішення у справі, з ОСОБА_30 буде узгоджене питання реагування на вказану ситуацію.

Відтак, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що показання, надані ОСОБА_30 в ході досудового розслідування, були отримані під примусом і якимось чином впливають на позицію суду щодо його винуватості.

Разом з цим, колегією суддів установлено, що під час досудового розслідування було допущено ряд порушень вимог КПК України, що потягло недопустимість окремих доказів, на що звертали увагу також і захисники в своєму письмовому клопотанні (т.1,а.с.п.221-228).
Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п.1 ч.2 цієї ж статті, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
За приписом ч.3 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
У відповідності до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частиною 1 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу…
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (ч.5 ст.171 КПК України).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 02.08.2019 року о 00.45 годині ОСОБА_25 затримано в порядку ст.208 КПК України. При складанні протоколу затримання 02.08.2019 року у період часу з 12.10 години до 12.40 року у присутності захисника ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_35 і ОСОБА_36 було проведено обшук обвинуваченого, під час якого вилучено спортивну кофту синього кольору з білими вставками, спортивні штани чорного кольору, різнокольорові труси, чорні капці та мобільний телефон «Nokia RM-1136» ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з двома сім-картами «Київстар» і «МТС» з «Micro SD 2 Gb» (т.1,а.к.п.55-57).
Після тимчасового вилучення майна слідчий своєю постановою від 02.08.2019 року вказані речі визнав речовими доказами (т.1,а.к.п.58).
Однак, після проведення обшуку ОСОБА_25 , всупереч вимог ч.5 ст.171 КПК України, слідчий чи прокурор не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
У зв`язку з викладеним, це тимчасово вилучене майно як докази, суд визнає недопустимими, та керуючись практикою ЄСПЛ, яка закріплює принцип «Плодів отруєного дерева» (рішення у справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року), визнає недопустимими похідні від них докази (в частині незаконного вилучення цих речей), а саме:
- висновок експерта № 1134 від 09.11.2019 року в частині виявлення в одному сліді на спортивній кофті ОСОБА_25 (об`єкт № 1) наявності крові людини, при серологічному досліджені якої виявлений антиген А, що не виключає можливості походження від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі від ОСОБА_17 (т.1,а.к.п.126-129);
- протокол огляду від 29.09.2019 року з фото-таблицею до нього, з яких убачається, що у присутності понятих ОСОБА_61 і ОСОБА_62 вилучені приналежні ОСОБА_54 спортивна кофта темно-синього кольору зі слідами РБК, а також спортивні штани, труси та капці (т.2,а.к.п.17-20);
- висновок експерта № 901 від 28.11.2019 року з додатком до нього, відповідно до яких ДНК слідів крові на спортивній кофті ОСОБА_25 може походити від ОСОБА_17 з ймовірністю не менше 99,9%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 0,41*10-19. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 0,41 чоловіка на 10 квінтильйонів (т.2,а.к.п.26-29);
- протоколи пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 15.10.2019 року з фото-таблицями до них, із яких убачається, що свідки ОСОБА_40 та ОСОБА_37 у присутності понятих серед інших, під № 4 упізнали спортивну кофту, в якій був одягнений ОСОБА_11 в день вбивства ОСОБА_17 (т.2,а.к.п.141-145,146-150);
- постанову старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 від 03.12.2019 року про визнання речових доказів і квитанцію про їх зберігання (т.3,а.к.п.14-15);
- висновок експерта № 169-МК від 14.02.2020 року з фото-таблицею до нього, відповідно до яких на зовнішніх передніх поверхнях нижньої половини обох рукавів, з переходом на внутрішню поверхню правого з них, і на зовнішній задній поверхні лівого рукава спортивної кофти ОСОБА_25 виявлені сліди, схожі на кров, які є помарками-мазками і відносяться до елементарних слідів, які виникли в результаті ковзного дотику в різних напрямках предметів (одним з яких була кофта), між яким малась деяка кількість рідкого барвника (крові). На внутрішніх поверхнях (на підкладці) нижньої половини задньої поверхні лівого рукава та переданої поверхні правого рукава кофти виявлені сліди-просочування, які відносяться до елементарних слідів і свідчать про те, що підкладка нижньої половини рукавів кофти достатньо тривалий час контактувала з рідким барвником (кров`ю). На зовнішніх задній поверхні нижньої половини лівого рукава та передній і задній поверхнях нижньої половини правого рукава кофти виявлені сліди, схожі на кров, які відносяться до елементарних слідів-плям (т.2,а.с.п.21-30).
Якщо під час слідчого експерименту будуть знайдені речі та документи, інші сліди злочину, вони повинні бути оглянуті на місці проведення слідчої (розшукової) дії з відповідною фіксацією в порядку ст.237 КПК України.
З наведених вище підстав колегія суддів визнає недопустимими доказами вилучені 02.08.2019 року у ході проведення слідчого експерименту три чарки та дві пляшки, а також вилучені 19.09.2019 року під час огляду (додаткового) місця події чоловічу шведку у клітинку, шорти темного кольору та простирадло білого кольору, оскільки слідчий чи прокурор не зверталися до слідчого судді з клопотанням про арешт цього тимчасово вилученого майна (т.1,а.к.п.73-76; т.2,а.к.п.73-77).
Виходячи з доктрини «плодів отруєного дерева», колегія суддів визнає недопустимими доказами висновок експерта № 7336 від 03.09.2019 року, постанови старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 від 16.09.2019 року в частині визнання речовими доказами незаконно вилученого майна та квитанцій про їх зберігання (т.1,а.к.п.117-121;т.2,а.к.п.103-106).
Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Частиною 2 ст.238 КПК України передбачено, що огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи.
Таким чином, посилання сторони захисту на неможливість проведення огляду трупа, який знаходиться у будинку, не провівши огляд самого будинку, не ґрунтуються на законі.
За приписом ч.3 ст.105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
У зв`язку з викладеним посилання сторони захисту на необхідність засвідчення додатків до протоколів, а саме фото-таблиць, підписами понятих, являються безпідставними, оскільки останні являються учасниками слідчих дій і не приймають участь у виготовленні додатків.
З урахуванням наведеного, клопотання сторони захисту в частині визнання протоколів огляду місця події та трупа від 02.08.2019 року недопустимими доказами не підлягає задоволенню.
Під час судового засідання захисники наголошували на тому, що слідчий несвоєчасно звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на проведення огляду, оскільки ухвала суду датована 05.08.2019 року.
Однак, колегія суддів вважає необґрунтованими ці доводи, оскільки слідчий суддя розглянув відповідне клопотання, яке було направлено на адресу суду 02.08.2019 року, що підтверджується відповідними квитанціями, про що зазначено і в самій ухвалі суду (т.1,а.к.п.45,48).
Частиною 5 ст.240 КПК України визначено, що слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.
Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2019 року у справі № 159/451/16-к (провадження № 51-1173км18) дійшов висновку, що для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої згоди.
Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_29 заявив, що слідчий експеримент 02.08.2019 року на території домоволодіння АДРЕСА_3 -1 був проведений з його добровільного усного дозволу. Письмово дозволу не надавав, оскільки через шоковий стан унаслідок смерті батька близько місяця ні з ким не хотів спілкуватися.
Враховуючи вищевикладене, клопотання сторони захисту в частині визнання протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_26 від 02.08.2019 року недопустимим доказом, оскільки його проведено без документальної добровільної згоди особи, яка володіє житлом, є необґрунтованим.
Зазначення слідчим у вищезгаданому протоколі місцем проведення слідчого експерименту с. Миколаївка замість вірного с. Миколаївка-1 колегія суддів вважає технічною помилкою, що не впливає на його допустимість як доказу.
Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. А у частинах 2-5 ст.241 КПК України закріплені положення, за якими визначаються спеціальні порядок і умови проведення освідування особи. Проте положення самої ст.241 КПК України не містять вимоги щодо обов`язкової участі понятих при проведенні освідування особи.
Водночас, у ч.7 ст.223 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Верховний Суд у своїй постанові від 14.07.2020 року у справі № 318/1411/18 (провадження № 51-138км20) констатував, що відбирання біологічних зразків для проведення експертизи без участі понятих не вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону.
Аналогічний підхід було застосовано і в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року (провадження № 51-10384км18), де колегією суддів зазначено, що кримінальний процесуальний кодекс чітко розмежовує такі слідчі дії як освідування особи (ст.241 КПК) та отримання зразків (у тому числі біологічних) для експертизи (ст.245 цього Кодексу); положеннями ч.3 ст.245 КПК України визначено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст.241 цього Кодексу, яка, у свою чергу, не містить вимог щодо обов`язкової участі понятих під час слідчої дії; при цьому ч.7 ст.223 КПК України передбачає обов`язкову участь понятих саме при освідуванні особи, а не під
час відібрання біологічних зразків у особи.
Не вимагає процедура відібрання біологічних зразків і обов`язкової участі захисника. Крім того, як убачається з протоколу від 08.08.2019 року (т.1,а.к.п.106) ОСОБА_11 не мав будь-яких зауважень, отже, добровільно надав біологічні зразки, що не свідчить про порушення права останнього на захист.
Разом з тим, вказані у протоколі від 08.08.2019 року зразки крові не досліджувалися експертом і місце їх знаходження невідоме, а тому колегія суддів не посилається у вироку на вказаний протокол як на доказ.
Під час судового провадження прокурором, з дотриманням вимог ч.11 ст.290 КПК України, долучено постанову прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 12.08.2019 року і протокол відібрання зразків для експертизи від 14.08.2019 року (т.2,а.с.п.173,174).
Той факт, що вказані документи не містилися в матеріалах кримінального провадження при їх відкритті стороні захисту при завершенні досудового розслідування, не свідчить про їх очевидну недопустимість. Про складання таких документів і відібрання біологічних зразків був достеменно обізнаний захисник ОСОБА_6 , в присутності якого у обвинуваченого відбиралися зразки крові.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколів отримання зразків для експертизи у ОСОБА_25 від 08 і 14 серпня 2019 року, а також похідних від них доказів, зокрема, висновків експертів № 1134 від 09.11.2019 року, № 1216 від 11.10.2019 року, № 850 від 03.10.2019 року (т.1, а.к.п.106, 126-129, 197-199, 216-219, т.2, а.с.п.173,174).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені та була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (рішення у справах «Ван де Хурк проти Нідерландів», «Болдеа проти Румунії», «Морейра Феррейра проти Португалії»).

З огляду на викладене, решта заперечень сторони захисту судом також відхиляється, оскільки зводиться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

Той факт, що орган досудового розслідування та суд по іншому оцінюють докази порівняно з їх оцінкою захисниками, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду. Сторона захисту оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Всі інші докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства та відкриті стороні захисту, а тому розцінюються колегією суддів як допустимі.
Колегія суддів не посилається у вироку та не оцінює показання експерта ОСОБА_63 , які не доводять і не спростовують вини обвинуваченого, та на інші матеріали кримінального провадження, досліджені за письмовим клопотанням прокурора від 19.08.2020 року, оскільки вони є або процесуальними документами, або не доводять і не спростовують вини обвинуваченого (т.1,а.с.п.217-220).
Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_25 у вчиненні інкримінованого злочину і необхідність призначення йому покарання, передбаченого законом, і не вбачає підстав для винесення виправдувального вироку, на чому наполягали захисники у судових дебатах і обвинувачений у останньому слові.
При визначенні виду і міри покарання, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_25 , - вперше притягається до кримінальної відповідальності, має сім`ю, фактично працював, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 209 від 06.11.2019 року він хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період часу вчинення інкримінованого йому діяння не страждав. за своїм психічним станом міг тоді і може зараз усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість та поведінку, не перебував (т.2,а.к.п.64-67).

Обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів не вбачає.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_11 перед вчиненням інкримінованого злочину вживав алкогольні напої. Однак, всупереч вимог п.13 ч.1 ст.67 КК України та п.6 ч.2 ст.291 КПК України ця обставина, як обтяжуюча покарання, слідчою не зазначена в обвинувальному акті.

Під час судового розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_21 та сам обвинувачений підтвердили факт спільного вживання алкогольних напоїв протягом усього дня 01.08.2019 року і перебування ОСОБА_25 у стані алкогольного сп`яніння.
Верховний Суд України у п.4 постанови Пленуму від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами) роз`яснив, що входячи з того, що встановлення пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких
обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених у обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не
зазначено в обвинувальному висновку.
З огляду на викладене, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_25 , колегія суддів визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 вказав, що окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні по справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

З урахуванням наведеного, положень ст.ст.50, 65-67 КК України, обставин справи і даних про особу ОСОБА_25 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину, який відповідно до ч.6 ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, а також думки прокурора і потерпілого щодо виду і міри покарання, колегія суддів вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі у межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілим і витрати на залучення експертів стороною обвинувачення не заявлялися.

Долю речових доказів колегія суддів вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на викладене, підлягає скасування арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2019 року.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років.
Строк покарання обчислювати по протоколу, складеному відповідно до ст.208 КПК України, тобто з 02.08.2019 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Три чарки з-під горілки, дві пляшки та простирадло, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанов старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 від 16 і 27 вересня 2019 року по квитанціях під порядковими номерами 269./000000504 Н.К. 382 і 000000513, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_9 , а у разі відмови їх отримати - знищити як такі, що не мають ніякої цінності

Приналежні ОСОБА_8 спортивну кофту синього кольору з білими вставками, спортивні штани, труси та капці у спец-пакеті № INZ 4058862, а також шведку в клітинку та шорти темно-синього кольору у спец-пакеті № INZ 4058861, мобільний телефон «Nokia RM-1113» ІМЕІ1 НОМЕР_8 та ІМЕІ2 НОМЕР_9 з двома сім-картками «Київстар» і «МТС» з «MicroSD 2Gb» у спец-пакеті № 7208375, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанов слідчого СВ Дніпровського РВП ОСОБА_47 та старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 від 02 серпня, 16 та 27 вересня 2019 року по квитанціях під порядковими номерами 269./000000504 Н.К. 382 і 000000513, - після набрання вироком законної сили повернути особам, яким вони належать, чи уповноваженим ними особам, а у разі відмови їх отримати знищити як такі, що не мають ніякої цінності.

Зразок РБК із підлоги, зрізи краю нігтьових пластин, зразки крові та змиви з обох рук ОСОБА_12 , ОСОБА_64 і ОСОБА_13 , приналежні ОСОБА_12 шорти та труси, кухонний ніж, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанов слідчих СВ Дніпровського РВП ОСОБА_52 та ОСОБА_47 та старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_50 від 02 серпня, 16 і 27 вересня, 29 жовтня, 04 листопада та 03 грудня 2019 року по квитанціях під порядковими номерами 000000530 Н.К.О. 382, 269./000000504 Н.К. 382, 000000513, 000000530/287, 000000580 і 000000569, - після набрання вироком законної сили знищити.
Арешт на вказані речі та майно, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2019 року, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Оптичні диски з інформацією операторів мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» та ПрАТ «Київстар» - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001040.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3