справа №619/4310/20
провадження №1-кп/619/129/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дергачі об`єднане кримінальне провадження №0000041 від 01.08.2020 року та №0000041 від 05 лютого 2021 року у відношенні обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дергачі Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працевлаштованого, не одруженого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дергачі Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працевлаштованого, не одруженого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.10.2020 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 01.08.2020.

02 червня 2021 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 за фактом скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 05 лютого 2021 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року об`єднано в одне провадження кримінальну справу № 619/2647/21 у відношенні ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, з кримінальною справою №619/4310/20 у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та об`єднаній справі присвоїно н.с. 619/4310/20 провадження № 1-кп/619/377/20.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09.08.2021 було продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2021 року.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбаченні п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 09.08.2021 було продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2021 року.
Згідно абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.
У контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Суд враховує, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не перестали існувати.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , суд оцінює у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суспільну небезпечність кримінальних правопорушеннь, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується.
Суд бере до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_5 у разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не розпочався, потерпілий та свідки ще не допитані, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає за доцільне продовжити строк застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Суд, заслухавши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження продовжує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 314 316, 392 КПК України суд ,

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, вважати продовженим до 26 листопада 2021 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1