Кримінальне провадження №1-кп/760/2113/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 30.04.2021, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 3 листопада 2021 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 1 січня 2022 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити строк перебування під вартою обвинувачених. Зазначив, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин і ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують діяти, судовий розгляд триває, свідки та потерпілий не допитаний. Прокурор вказав, що обвинувачені раніше судимі, діяння, яке інкримінуються обвинуваченим, має насильницькій характер, а тому вважає за необхідне дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити.

Захисники та обвинувачені заперечували щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказали, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України значно зменшилися.
Так, захисник ОСОБА_5 вказав, що його підзахисний ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду, ризики його переховування відсутні, він має сталі соціальні зв`язки, а прокурор не надав нових доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Ризик знищення або спотворення доказів відсутній. А тому просив застосувати до й його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 також зазначив про відсутність ризиків. Вказав, що участь його обвинуваченого ОСОБА_7 у у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства не підтверджується, а тому просив визначити для нього розмір застави
Обвинувачені захисників підтримали.
Заслухавши думки прокурора, обвинувачених, їх захисників, дослідивши матеріали справи та враховуючи наявність обставин, що виправдовують подальше застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що після стадії дослідження письмових доказів ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшилися частково, однак обвинувачені і досі можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків та потерпілого, а отже, негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження, а для запобігання зазначених ризиків суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, репутацію обвинувачених.
Враховуючи вид та міру кримінальної відповідальності, що загрожує обвинуваченим, суд вважає і досі наявним ризик переховування від суду з метою уникнення від можливого покарання.
Крім того, в судовому засіданні не допитані свідки та потерпілий, а тому суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачені будуть незаконно впливати на них з метою зміни показань, що вони давали на досудовому слідстві та такими діями впливати на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.
Так, щодо ОСОБА_6 існує ризик переховування від суду, оскільки санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією. Крім того, він не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутнє місце проживання в м. Києві, що унеможливить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, враховуючи що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі за вчинення розбою, йому може бути призначене покарання, яке пов`язане із позбавленням волі.
Крім того, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини.
Щодо ОСОБА_7 також існують ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, це, зокрема, ризик переховування від суду, оскільки санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією. Крім того, обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, є раніше судимим, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, тому йому може бути призначене покарання, яке пов`язане із позбавленням волі.
Крім того, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини.
Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд наразі триває, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки свідки та потерпілий ще не допитувалися. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.
Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою обвинуваченим було продовжено запобіжні заходи у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.
Застосування до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, оскільки злочин, в якому обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинений із застосуванням насильства до потерпілого, що має наслідком розлад його здоров`я, суд не визначив розмір застави.
Виходячи з зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали до 20 лютого 2022 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя