Справа № 740/3612/21
Провадження № 1-кс/740/1035/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання ОСОБА_5 про зняття з-під арешту транспортного засобу та повернення законному володільцю,

встановила:
заявник ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 30.06.2021 на належний їй автомобіль марки «Toyota Rav4» 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , оскільки проведені всі експертні дослідження. Технічний стан транспортного засобу не перебуває в причинному зв`язку з ДТП, тому підстав його утримувати на майданчику зберігання відсутні.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та скасувати арешт на автомобіль або передати на відповідальне зберігання, пославшись на доводи аналогічні тим, що зазначені у клопотанні.

Слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні клопотання, пославшись на те, що передача автомобіля власнику не виключає можливості зміни його первісного стану після ДТП, а також під час досудового розслідування можуть виникнути підстави для додаткового дослідження автомобіля. Передача речового доказу власнику позбавляє слідчого та прокурора можливості належним чином виконати вимоги ч.3 ст.290 КПК.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про скасування арешту та зазначив, що у справі проведені дві автотехнічні експертизи, не виключається можливість проведення додаткових експертиз для чого будуть потрібні додаткові вихідні дані. Разом з тим, вважав за можливе передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику із забороною експлуатації та здійснення його ремонту.

Слідчий суддя заслухавши думку заявника, його представника, прокурора, ознайомившись з клопотанням та кримінальним провадженням № 0000561 від 26.06.2021, дійшов наступного висновку.

Ніжинським РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 26.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000561, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 30.06.2021, накладено арешт на вилучений 26.06.2021, в ході проведення огляду місця події ДТП, автомобіль марки «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов номер НОМЕР_2 , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням його місця зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Ніжинському РВП ГУНП в Чернігівській області (м. Ніжин вул.Московська, 22).
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Однак слід зазначити, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявник ОСОБА_5 надала суду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на підтвердження того, що вона є власником автомобіля «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 .
В ході розгляду клопотання встановлено, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні призначено та проведені інженерно-транспортна та інженерно-технічна експертизи, які пов`язані з встановленням об`єктивних обставин справи, та отримано висновки експерта. Однак, досудове розслідування не завершено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту, але вважає можливим змінити місце зберігання транспортного засобу марки «Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передавши на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчужувати, розпоряджатися, здійснювати ремонт, видозміну, експлуатацію тпопередивши про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України та про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
постановила:
клопотання ОСОБА_5 задовольнити частково.
Передати ОСОБА_5 , як законному власнику, на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «Toyota Rav4» 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки по зберіганню вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку та, в разі необхідності, за першою вимогою надавати вказаний автомобіль слідчому, прокурору, експерту з метою його огляду та проведення слідчих дій.
Заборонити ОСОБА_5 відчужувати, розпоряджатися, здійснювати ремонт, видозміну, експлуатацію транспортного засобу марки «Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині арешт автомобіля «Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1