ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/397/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 27 січня 2022 року включно. В задоволенні клопотань захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу відмовлено.

В апеляційних скаргах:

- захисники обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Вважають, що сторона обвинувачення щоразу подає шаблонне клопотання про продовження тримання під вартою виключно із зміною датування, не додаючи жодних доказів на підтвердження ризиків, а у клопотанні посилається на абстрактні й типові припущення із цитуванням норм КПК України, що в свою чергу виключає належне обгрунтування із доведенням ризиків та підстав продовження строку тримання під вартою. Також вважають, що тримання їх підзахисного під вартою є надмірно тривалим. Стверджують, що в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які належні та вмотивовані обгрунтування, в частині переконання необхідності продовження строку найсуворішого запобіжного заходу. Наголошують, що характеризуючі дані, які містяться в матеріалах провадження свідчать про міцні соціальні зв`язки та характеризують індивідуальні властивості як особистості та структурну особливість характеру виключно із позитивної та доброї сторони, як висновок відсутність потенційної суспільної небезпеки, а тому на їх думку є підстави застосування більш м`якого запобіжного заходу.

-захисники обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просять скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Вважають оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає до скасування. Стверджують, що сторона обвинувачення щоразу подає шаблонне клопотання про продовження тримання під вартою виключно із зміною датування, до клопотання прокурор не додає жодних доказів наявності ризиків, а у клопотанні посилається на абстрактні й типові припущення із цитуванням норм КПК України, що в свою чергу виключає належне обгрунтування із доведенням ризиків та підстав продовження строку тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_7 затриманий 13.02.2020 року, тому вважають, що його тримання під вартою є надмірно тривалим. Стверджують, що в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які належні та вмотивовані обгрунтування, в частині переконання необхідності продовження строку найсуворішого запобіжного заходу. Наголошують, що характеризуючі дані їхнього підзахисного, які містяться в матеріалах провадження свідчать про міцні соціальні зв`язки та характеризують індивідуальні властивості як особистості та структурну особливість характеру виключно із позитивної та доброї сторони, як висновок відсутність потенційної суспільної небезпеки, а тому на їх думку є підстави застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також, захисники вказують на те, що при визначенні розміру застави не враховано майновий стан особи обвинувачених, зокрема те, що відсутні будь-які відомості щодо наявності права власності та речових прав на нерухоме майно у обвинувачених. Лише у матері обвинувачених перебуває у власності єдиний об`єкт житлової нерухомості, зокрема квартира, а у батька перебуває інше речове право, зокрема лише право оренди земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника і пояснення обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про невмотивованість і необґрунтованість оскарженої ухвали суду в частині висновків про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки в цій частині суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.370,372 КПК України не виклав жодних мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, тримання особи під вартою без наведення мотивів такого рішення призводить до порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010р. було констатовано порушення вимог п.3 ст.5 Конвенції, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись в основному на тяжкість вчиненого злочину, та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи.

Крім того, невідповідність ухвали суду вимогам ст.ст.370,372 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому ухвала в частині, яка оскаржується, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю та постановити нову ухвалу.

Аналізуючи доводи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу та доводи захисника про зміну виду запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.209, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України.

Згідно обвинувального акту в ході досудового розслідування було встановлено, зокрема, що починаючи з травня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи умисно з метою збагачення незаконно придбали, зберігали з метою збуту, а також незаконного збували за грошові кошти особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у м. Тернопіль, м.Луцьк, с.Струмівка та с.Лище Луцького району Волинської області, с.Дачне Ківерцівського району Волинської області, особам схильним до їх вживання, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори». Крім того, у серпні 2019 року ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_8 , усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, а також те, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин вони не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, вирішив підшукати та сформувати стійку групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним обігом психотропних речовин. Реалізовуючи свій злочинний умисел по утворенню організованої групи з метою збуту психотропних речовин, ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_8 , підшукали осіб, які б мали намір незаконно отримувати, зберігати, перевозити з метою збуту та збувати психотропні речовини, і залучили їх до своєї незаконної діяльності. Всі зазначені особи добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх дій, організувавшись у стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним перевезенням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи. У створеній організованій групі, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , як організатори, детально розподілили ролі всіх учасників цієї групи; склали план злочинної діяльності та визначили час і способи його виконання; забезпечили взаємозв`язок між співучасниками злочинної діяльності для злагодженого досягнення запланованого злочинного результату. Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст.199,331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотань прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданих клопотань є обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

За скоєння особливо тяжких злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, тобто в межах максимальної межі даного виду покарання.

Крім того, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 інкримінується роль організаторів групи осіб, яка в особливо великих розмірах збувала особливо небезпечні психотропні речовини, і що безпосередньо вони розміщували здобуті злочинним шляхом кошти у банках і вживали заходів до приховування їх незаконного походження.

Крім того, інкриміновані обвинуваченим злочини є багатоепізодними, до їх вчинення було залучено інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження і які дали органу досудового розслідування викривальні показання щодо обвинувачених і обставин вчинення інкримінованих їм злочинів. Показання відповідно до ст.95 КПК України суду надаються безпосередньо і на даний час вказані особи судом не допитані. Відомості щодо необґрунтовано тривалого розгляду справи суду апеляційної інстанції не надані.

Щодо особи обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 встановлено, що вони не одружені, на утриманні нікого не мають, до затримання постійного місця роботи не мали, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків по місцю реєстрації проживання.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджується із наявністю ризиків ухилення від суду і впливу на свідків та інших підозрюваних.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наведені обставини в сукупності підтверджують існування зазначених ризиків, яким з огляду на відомості про особу обвинувачених неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апеляційних скарг щодо тривалого знаходження під вартою колегія суддів вважає таким, що не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки на даний час проводиться судовий розгляд за пред`явленим обвинуваченням і зважаючи на характер і конкретні обставини вчинення інкримінованих злочинів, які є умисними корисливими кримінальними правопорушеннями з кваліфікуючими ознаками (особливо великий розмір збуту психотропних речовин і легалізація одержаних злочинним шляхом доходів) у цій справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників необхідно задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим запобіжний захід.

Разом з тим, враховуючи доводи апеляційних скарг про тривалість судового розгляду та беручи до уваги, що з плином часу первинні причини для тримання під вартою хоча і продовжують існувати, але стають менш істотними, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку наявні підстави для зменшення розміру раніше визначеного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного при визначенні розміру застави колегія суддів враховує як наявні в матеріалах контрольного провадження та надані стороною захисту в ході апеляційного розгляду відомості щодо майнового та сімейного стану обвинувачених, так і наведені в цій ухвалі конкретні обставини пред`явленого їм обвинувачення у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Беручи до уваги усі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави до ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 грн., з покладенням на обвинувачених відповідних обов`язків у разі її внесення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404,405,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 27 січня 2022 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду (р/р UA0082849, МФО 820172, код отримувача 42261572, банк ДКСУ у м.Києві, призначення платежу - застава за ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001365 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року)

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:

з`являтися до суду за першою вимогою;

не відлучатися з м.Тернополя, де він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить чи не виконає інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 27 січня 2022 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду (р/р UA0082849, МФО 820172, код отримувача 42261572, банк ДКСУ у м.Києві, призначення платежу - застава за ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001365 за ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року)

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

з`являтися до суду за першою вимогою;

не відлучатися з м.Тернополя, де він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утриматися від спілкування з іншим підозрюваним, потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить чи не виконає інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням цієї ухвали доручити старшому групи процесуальних прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді