Справа № 146/1706/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2021 р. смт.Томашпіль

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні-прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_5 , внесеного за № 0000173 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна-

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2021 року слідчий СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в порядку ст. 170 КПК України звернулася до суду з даним клопотанням, в якому просить: накласти арешт на автомобіль марки «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Дане клопотання мотивовано наступним.

Слідчим відділенням ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173 від 15.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 15.11.2021 року близько 16:00 год. водій автомобіля «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , виїжджаючи з узбіччя на дорогу біля будинку по АДРЕСА_2 здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , чим завдав останньому тілесні ушкодження.

16.11.2021 року під час проведення огляду речового доказу біля ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, а саме огляду автомобіля «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 належного гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1 , було виявлено, що будь які візуальні механічні пошкодження відсутні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення ст. 98 КПК України, вилучений автомобіль марки «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом, що зберігає на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначений автомобіль необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи висновки якої в подальшому допоможуть встановити всі обставини справи.

Відповідно до вищезазначеного, вищевказаний автомобіль марки «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 було долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, про що винесено відповідну постанову.

Слідчий у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити за обставин, наведених у клопотанні.

Власник майна в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти накладення арешту.

Розглянувши підстави внесеного клопотання, заяву власника вислухавши думку та доводи слідчого, суд приходить до наступного.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 цього Кодексу.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч.3 ст.170 КПК України, визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2021 року під № 0000173 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.11.2021 року під № 0000173 вбачається, що 15.11.2021 року близько 16:00 год. водій автомобіля «СHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , виїжджаючи з узбіччя на дорогу біля будинку по АДРЕСА_2 здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , чим завдав останньому тілесні ушкодження.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження).

Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на автомобіль та повернути його власнику під зберігальну розписку, при цьому, вказаний автомобіль на момент розгляду клопотання вже повернуто власнику під зберігальну розписку, таким чином слідчим СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в судовому засіданні не доведено наявність ризиків передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а саме те, що незастосування арешту даного майна може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження в рамках кримінального провадження №0000173 від 15 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому суд вважає, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 131-132, 170- 173 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні-прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_5 , внесеного 15.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1