Дата документу 04.10.2021 Справа № 937/8986/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/8986/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1584/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 4 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч. 2,3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявила клопотання про продовження, зокрема ОСОБА_6 обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що обставини, що стали підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не змінилися, ризики, передбачені ст.177 ч.1 КПК України, при цьому існують.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком до 24 жовтня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, зазначає, що із встановленими судом ризиками, передбаченими п. п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК він не погоджується, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях прокурора. Вказує, що прокурор, в порушення ст. 88 КПК, посилається на його минулі судимості як докази його винуватості, що на думку апелянта не є предметом у цьому провадженні. Звертає увагу на хронічні захворювання у нього, зокрема інвалідність 3 групи по хворобі туберкульоз легенів, наявність міцних соціальних зв`язків, до затримання був працевлаштований. Крім того, він неодноразово не отримує ухвали суду, строки розгляду провадження порушуються, потерпілі та свідки на виклик суду не з`являються, клопотання щодо зміни правової кваліфікації злочину проігноровані, приховується його негативний стан здоров`я.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання не з`явилися, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора і захисника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах даного провадження, 26 серпня 2021 в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції достатньо дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоречним, з урахуванням обставин справи, відомостей щодо особистості ОСОБА_6 погоджується і апеляційна інстанція.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , та доводи обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував дані про особу та репутацію обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово 4 рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на теперішній час обвинувачується у вчинені тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.ч. 2,3 ст. 187 КК України, відсутність сталих соціальних зв`язків, постійного джерела доходів.

Наведені обставини у своїй сукупності засвідчують доведеність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а поряд з наведеними обставинами очікуване покарання вказують на ризик переховування від суду.

Отже, зазначені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам негативної поведінки з боку ОСОБА_6 , що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам в інший спосіб, ніж продовження раніше обраного запобіжного заходу.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, встановлені ризики по відношенню до особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими.

Посилання обвинуваченого щодо погіршення його стану здоров`я документального підтвердження не знайшло і об`єктивних даних про це матеріали провадження не містять.

Крім того, матеріали провадження не містять вагомихта переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не встановлені, а твердження щодо погіршення його стану здоров`я документально не підтверджено.

Доводи щодо процесуальних порушень судом не є предметом розгляду у даному провадженні, і можуть бути зазначені у апеляційній скарзі на остаточне рішення суду.

Крім того, з огляду на заявлені апелянтом доводи щодо не задоволення клопотання про зміну правової кваліфікації та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 24 жовтня 2021 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4