ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1761/21 Справа № 206/4589/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000472 за ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року накладено арешт на майно у вигляді заборони на розпорядження та відчуження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_5 ..
Як видно з ухвали, слідчий суддя враховуючи те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, а також, те, що остання на праві власності володіє 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 , дійшов висновку, що слідчим та прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна доведено необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати арешт, накладений оскаржуваною ухвалою.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_6 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, яка вимоги скарги підтримала та просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням, співставивши їх вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги стосовно допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтованості накладеного арешту на майно, є неспроможними.
Як убачається з наявних матеріалів за клопотанням, в провадженні СВ ВП № 4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000472 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 08.10.2021 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 307 КК України та 09.10.2021 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.
В межах цього кримінального провадження старший слідчий СВ ВП № 4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Лівобережної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної часткової власності, належить підозрюваній ОСОБА_5 ..
Оскаржуваною ухвалою зазначене клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вищенаведене майно.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, оскільки така необхідність доведена органом досудового розслідування з метою забезпечення конфіскації майна, оскільки апеляційним переглядом ухвали встановлено, що клопотання про арешт майна було подано в межах кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.
Як свідчать матеріали цього провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону наклав арешт на майно, вказане у клопотанні забезпечивши своїм рішенням розумність, і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Разом з цим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено та направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 до суду першої інстанції для розгляду, а відтак питання про скасування арешту, накладеного на майно, може бути вирішено судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми доказами, дослідженими судом, а апеляційна скарга з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_10