01.02.2022
Справа № 724/1902/21
Провадження № 1-кп/720/35/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 194 ч.2; ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.2; ст. 345 ч.1; ст. 125 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Новоселицького районного суду Чернівецької області перебуває вищевказане кримінальне провадження в рамках якого ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який спливає 14 лютого 2022 року.
У відповідності до положень ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить обвинуваченому продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень та у вчинені особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі може ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є всі законні підстави для продовження йомуобраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Відповідно до абз. 5 пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінально-процесуального кодексу України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Беручи до уваги, що інші судді зі складу колегії хворіють та до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою головуючим суддею зі складу колегії суддів - одноособово.
В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із позбавлення волі.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень та у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ст.15ч.2, ст. 115 ч.2 п.2 КК України за яке передбачено кримінальне покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та його особу, який не має постійного місця роботи, посередньо характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, зареєстрований за одним місцем проживання разом із потерпілими у кримінальному провадженні, суд вважає доведеними посилання прокурора, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений на даний час перебуваючи на волі може ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та здійснити вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим відносно нього слід продовжити запобіжний захід у вигляді взяття під варту, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.
Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 скоєні із погрозою застосування насильства стосовно потерпілої особи та застосуванням такого насильства, суд не вбачає підстав для визначення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 КПК України.
Щодо доводів захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.
Так, згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини та свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.
Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу до набрання остаточним судовим рішенням законної сили на стадії закінчення судового розгляду не тільки не усуває ризику переховування від суду, а й значно підвищує його.
Ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами обвинуваченого на особисту свободу.
За вказаних обставин, з вищенаведених підстав клопотання захисника про обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 369, 372, п. 20-5 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 194 ч.2; ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.2; ст. 345 ч.1; ст. 125 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Термін тримання під вартою рахувати з 13 години 00 хвилин 14 лютого 2022 року.

Строк дії ухвали до 13 години 00 хвилин 14 квітня 2022 року.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подано апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав __________________ 01.02.2022 року