справа № 462/7895/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000184 від 31 серпня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прип`ять, Київської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 02.04.2021 Залізничним районним судом міста Львова до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, востаннє 02.04.2021 Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин, а саме 26.08.2021 близько 14:02 години, перебуваючи в приміщенні ТЦ-17 «Метро Кеш Енд Кері Україна», що за адресою: м.Львів вул.Городоцька,300, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці холодильника торгового центру три банки ікри «Спец посол ікра Лососева» вагою 275 грам вартістю 582,50 гривень без ПДВ за одну банку, загальною вартістю 1747,50 гривень без ПДВ, які помістив у власну сумку чорного кольору, після чого покинув приміщення торгового центру не оплативши вказаний товар.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду ТЦ-17 «Метро Кеш Енд Кері Україна» на загальну суму 1747,50 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто за ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, розповів про обставини вчинення злочину. Зокрема зазначив, що дійсно у день зазначений в обвинувальному акті викрав в ТЦ «Метро» три банки ікри, які проніс поза касами та потім розпорядився такими на свій розсуд. Кається у вчиненому. Просить суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.
Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому завдано матеріальну шкоду на суму 1747,50 гривень, яку відшкодовано.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, розлучений, має неповнолітнього сина, який проживає зі матір`ю. Зі слів обвинуваченого він допомагає дитині матеріально, також є опікуном своєї матері, яка самостійно не пересувається, перебуває на обліку Центру зайнятості. Суд також враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно непрацевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері та в наркологічному диспансері не перебуває, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Разом з тим, суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених законом при застосуванні ст. 75 КК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та допустиму репутацію свідчить розкаяння у вчиненому, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Речові докази: VIDEX CD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1