Справа №635/6372/21
Провадження № 1-в/635/615/2021
УХВАЛА

10 листопада 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.01.1990 військовим трибуналом Харківського гарнізону за ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст.206, п. «А» статті 240 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ст. 42 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

-21.08.1995 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 142, ст. 94 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;

-02.09.2007 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;

-27.01.2009 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України із застосуванням ч.1, 2 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна;

-24.10.2014 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік,

засудженого 28 вересня 2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова та вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року, із врахуванням ухвал Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року та від 01 квітня 2021 року, за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Від прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 в матеріалах справи містять заява проводити розгляд у його відсутність, в якій прокурором також зазначено, що він проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечує з посиланням на те, що засуджений не став на шлях виправлення та має посередню характеристику.

Засуджений ОСОБА_3 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» також подали заяви про розгляд даної справи у їх відсутність.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений 28 вересня 2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року, в частині призначено покарання ОСОБА_3 вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року скасований та ОСОБА_3 остаточно призначено за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року, враховуючи ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року про виправлення описки, вироки Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року та Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року приведено на підставі статті 74 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ. Так, ОСОБА_3 вважається засудженим вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2017 року та вироком Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України до покарання: за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 5 років, та за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання раніше призначене - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 06 червня 2018 року. Під час тримання в державної установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.06.2018 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Має одне стягнення, заохочувався адміністрацією установи чотири рази. Працевлаштований до промислової зони установи до цеху №2, а саме, до дільниці по виготовленню розкладачки, до праці ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд. Дбайливо ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркозалежності», до реалізації програми ставиться байдуже. Відповідно до ст. ст. 110, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною шляхом листування та телефонних розмов. Стосунки доброзичливі. На профілактичних обліках не перебуває. Вину визнав, у скоєному злочині розкаюється.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 на час відбування покарання має чотири заохочення, а також одне стягнення.

За довідок про працевлаштування та заробітну плату засудженого ОСОБА_3 , останній в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» був працевлаштований у період з липня 2018 року по серпень 2021 року у майстерні установи та на виробництві з виготовлення устаткування до мотоблоку, розкладачки, шезлонга, крісла, кронштейна, складових велосипеда тощо, а також отримував відповідно заробітну плату.

У відповідності до довідки бухгалтера установи ОСОБА_5 , із засудженого ОСОБА_3 за вироком суду стягненого процесуальні витрати на користь держави у сумі 16 629,87 гривень. Станом на 23.09.2021 до бухгалтерії установи відповідний виконавчий лист не надходив та з особового рахунку утримань не було.

Відповідно до положень статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року із засудженого ОСОБА_6 на користь держави було стягнено процесуальні витрати на проведення ряду експертиз на загальну суму 16 629, 87 гривень. Однак, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на погашення відповідних сум на користь держави. Крім того, за місцем відбування покарання засуджений ОСОБА_3 характеризується з посереднього боку.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання та наявність чотирьох заохочень, не може свідчити про достатність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1