Справа № 344/246/22
Провадження № 1-кс/344/137/22
У Х В А Л А
11 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про відмову в задоволенні клопотання, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що Івано-Франківським міським судом розглядається справа №344/9413/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В межах вказаної справи скаржника і ще 12 громадян визнано потерпілими. Вказана справа розглядається більше восьми років різними складами колегії суддів. Протягом цього часу обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , переслідуючи мету уникнути кримінального покарання, під різними приводами та з різних підстав зривають суди, не з`являються в судові засідання, постійно міняють своїх захисників тощо. Станом на червень-серпень 2021 року Івано-Франківським міським судом не було проведено жодного із призначених судових засідань у справі №344/9413/13-к в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , нібито, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу психічного захворювання в КНП ,,Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради, про що міському суду була надана довідка від 08.06.2021 за №1/360 за підписом генерального директора ОСОБА_7 . Скаржник переконаний, що дана довідка є фіктивною, так як протягом червня-липня місяця 2021 ОСОБА_6 жодного стаціонарного лікування не проходив, постійно проживав та ночував за своєю адресою АДРЕСА_1 . Скаржник особисто та інші особи неодноразово бачили ОСОБА_6 на прогулянках в центрі міста, в різних закладах громадського харчування, при цьому він користувався (керував) автомобілем ,,Крайслер д.н.з НОМЕР_1 . Ці обставини зафіксовані на відео та фото. Скаржник та ще двоє потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 07.07.2021 звернулись до керівника Івано-Франківської обласної прокуратури із заявою в порядку ст.214 КПК України про внесення відомостей за ст.ст. 364, 366 КК України стосовно службових осіб та лікарів КНП ,,Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради, які фіктивно оформили ОСОБА_6 на стаціонарне лікування в комунальний заклад здоров`я, а значні грошові кошти на його стаціонарне лікування та харчування розтратили чи/або привласнили, чим нанесли значну матеріальну шкоду Національній службі здоров`я та обласному бюджету. З аналогічною заявою звернулись і на ім`я начальника ГУ НП в Івано-Франківській області. Всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства України заява 09 07.2021 була направлена в.о. керівника одного з відділів обласної прокуратури в окружну прокуратуру м. Івано-Франківська, а звідти 14.07.2021 - начальнику Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області. Начальником Івано-Франківського РУП заява від 07.07.2021 була розписана начальнику СВ Івано-Франківського РУП для прийняття рішення згідно ст.214 КПК України. Однак, всупереч ст.214 КПК України, відповідні відомості в ЄРДР внесені не були, а сама заява передана на реєстрацію як звернення громадян. Після чого жодної перевірки обставин, викладених в заяві від 07.07.2021, фактично не проводилось. В продовження 09.09.2021 судове засідання Івано- Франківського міського суду у справі № 344/9413/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, знову не відбулось, так як обвинувачений ОСОБА_6 не прибув на суд. Згідно нової довідки, долученої до матеріалів судової справи, Бєлогорський 02.09.2021 повторно був поміщений на стаціонарне лікування у КНП ,,Обласний заклад психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради з приводу психічного захворювання. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23.09.2021 зобов`язано СВ Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 07.07.2021. Під час допиту як свідка 28.12.2021 в межах кримінального провадження №0001071 від 05.10.2021 скаржнику було вручено постанову від 17.12.2021 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0001071 від 05.10.2021. Згідно тексту оскаржуваної постанови слідчий вирішив, що такою заявою не доведено завдання шкоди. Скаржник вважає оскаржувану постанову від 17.12.2021 необ`єктивною, незаконною, такою, що порушує конституційні та процесуальні права, такою, що підлягає скасуванню. Слідчим не враховано, що фіктивні довідки про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в КНП ,,Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано- Франківської обласної ради з приводу психічного захворювання були використані ним для затягування розгляду колегією суддів Івано-Франківського міського суду справи №344/9413/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в межах якої скаржника визнано потерпілим; відповідальні працівники КНП ,,Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Івано- Франківської обласної ради, діючи в інтересах ОСОБА_6 та зловживаючи своїм службовим становищем, виписують фіктивні медичні довідки ОСОБА_6 , та сприяють обвинуваченому уникнути кримінального покарання, штучно створюючи підстави для застосування вимог ст.49 КК України та можливого звернення обвинувачених із скаргами на порушення ,,розумних строків; затягуванням розгляду справи №344/9413/13-к скаржнику наноситься матеріальна та моральна шкода: змушений оплачувати судові витрати, в т.ч. на захисників за кожний судовий день, несе значні моральні переживання, пов`язані із порушенням прав на доступ до правосуддя; слідчому подана заява про залучення до кримінального провадження №0001071 від 05.10.2021 в якості потерпілого, що відповідно до вимог ч.2 ст.55 КПК України породжує для скаржника права та обов`язки потерпілого. Всі підстави були вказані в заяві, яку слідчий фактично залишив без належного реагування та аналізу. Натомість була постановлена оскаржувана постанова від 17.12.2021, яка не є вмотивованою, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

Адвокат в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, що в ній зазначено та просив скасувати постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Поки не буде визнаний потерпілим, не може подавати будь-які інші клопотання. Довідка слугувала підставою для перенесення судових засідань.

Слідчий в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив, вказуючи на те, що не доведено що завдано будь-яку шкоду, тому відмовив у задоволенні клопотання. Вважає що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, просив у задоволенні скарги відмовити. Посилався на допит лікаря-психіатра. Довідка не являється офіційним документом. Не доведено завдання шкоди виданням завідомо неправдивої довідки.

Відомості до ЄРДР внесено 05.10.2021 відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23.09.2021 за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 07.07.2021 про вчинення кримінального правопорушення.

СВ Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001071 від 05.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

ОСОБА_10 є заявником про вчинення кримінального правопорушення, також 14.12.2021 ОСОБА_10 подав слідчому ОСОБА_4 заяву про визнання його потерпілим в межах кримінального провадження №0001071 від 05.10.2021.

Постановою від 17.12.2021 слідчим відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_10 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0001071 від 05.10.2021, оскільки не доведено завдання моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок ймовірної видачі завідомо неправдивого офіційного документа посадовими особами медичного закладу, зокрема довідки від 08.06.2021 №1/360 про перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 04.06.2021 з приводу психічного захворювання.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч. 5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, відповідно до вимог ст.110 КПК України, у постанові повинно бути викладено відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх належне обґрунтування.

Відповідно до частин 1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У п.4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_10 про визнання його потерпілим, слідчий в порушення ч.5 ст.110 КПК України належним чином не мотивував підстави такої відмови, не спростував в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_10 моральної та матеріальної шкоди, що свідчить про формальний характер прийнятого слідчим рішення. Оскаржувана постанова слідчого від 17.12.2021 року не містить належного обґрунтування.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити;

скасувати постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 17.12.2021 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1