Провадження № 1-кп/470/34/21
Справа № 470/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
законного представника потерпілої - ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в смт Березнегувате клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному проваджені, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2020 року за № 0000203, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лепетиха, Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Березнегуватським районним судом Миколаївської області проводиться судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України.
Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 19 вересня 2021 року, без визначення застави.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений, будучи членом сім`ї, вчинив розпусні дії щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з вчиненням насильницьких дій, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.156 КК України. Однак під час судового провадження за вказаним обвинуваченням, він також вчинив стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_6 , інші кримінальні правопорушення, які були внесені 17 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 та №0000146 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 та ч.1 ст.162 КК України. Враховуючи вище наведене, посилається на наявність ризиків визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наведені в клопотанні, і доведеність їх існування підтверджується відповідними доказами, а також даними про особу обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодилась з продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що ризики вказані прокурором не доведені. Вважає, що оголошення обвинуваченому підозри за ч.1 ст.125, ч.1 ст.129, ч.1 ст.162, ст.386 КК України, не може бути підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 свою вину не визнав та відсутній вирок за цим обвинуваченням.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Законний представник потерпілої - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, законного представника потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та подане клопотання, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Як вбачається з матеріалів провадження, Березнегуватським районним судом Миколаївської області від 23.07.2021 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 19 вересня 2021 року, без визначення застави.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків, переховуватися від досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, є очевидними, та на даний час не змінилися.
Так, суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює, постійного джерела доходів не має, за місцем проживання характеризується посередньо, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.
Не відпав та є обґрунтованим ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого злочину. При цьому, під час розгляду вказаного кримінального провадження пов`язаного з вчинення розпусних дій стосовно неповнолітньої потерпілої, він обґрунтовано підозрюється також у вчинені стосовно потерпілої ОСОБА_7 та її мати - свідка ОСОБА_6 , інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вказані факти відомості були внесені до ЄРДР за ч.1 ст.125, ч.1 ст.129, ч.1 ст.162, ст.386 КК України та обвинувальний акт стосовно нього направлено до суду.
Суд погоджується з існуванням у ОСОБА_4 ризику незаконного впливу на неповнолітню потерпілу ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_6 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, коли стосовно неповнолітньої потерпілої були вчинені розпусні дії із застосуванням насильства, а також були застосовані погрози та психологічний тиск як стосовно неї, так і її близьких. Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у тому, що з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.156 КК України, будучи невдоволеним наданими ними показаннями під час досудового розслідування про його причетність до вчинених злочинів, незаконно проник до житла, в якому проживають неповнолітня ОСОБА_7 та її мати - свідок ОСОБА_6 , завдав їм тілесні ушкодження, погрожував вбивством та примушував їх до відмови від давання показань або давання завідомо неправдивих показань.
При цьому, на даний час потерпіла та свідок не допитані у кримінальному проваджені, яке розглядається судом, та зміна їх показань може призвести до втрати доказів обвинувачення та можливості уникненню справедливого покарання.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і неповнолітньої потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доказів що свідчили про зворотнє, а також будь-яких інших документів які б позитивно характеризували обвинуваченого, стороною захисту в судове засідання не надано.
Аналогічні висновки Європейський суд з прав людини робить в своїй сформованій практиці, в тому числі справі «Летельє проти Франції», згідно яких тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на шістдесят днів, без визначення розміру застави.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має високий ступінь суспільної небезпеки.
За таких підстав, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на більш м`який.
Суд дійшов висновку, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без можливості внесення застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 314-316, 331, 350, 369-371, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, без можливості внесення застави.
Встановити строк дії ухвали до 10 листопада 2021 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, законному представнику, представнику потерпілої та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу суду протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 14 вересня 2021 року о 8 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1