ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4745/21 Номер провадження 11-кп/814/1220/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника- адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000668 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 02 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, до 01.01.2022 включно.
Відповідно до обвинувального акту, 18.07.2021, близько 20 год. 30 хв. (точного часу встановити не вдалося), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшла до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля хвіртки вказаного домоволодіння та саме заходив на територію подвір`я, де діючи умисно, з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, маючи умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та незворотність їх наслідків у вигляді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, затиснутим в кулак правої руки кухонним ножем, який заздалегідь узяла з собою, нанесла останньому два удари в область передньої поверхні грудної клітини зліва, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді рани шкіри передньої поверхні грудної клітини зліва, що переходять в раньові канали, які через м`які тканини проникають в грудну порожнину зліва, пошкоджують ліву легеню, серцеву сорочку, передню і задню стінки серцевого м`яза і сліпо закінчуються наскрізною раною задньої стінки лівого шлуночка серця. Крововиливи по ходу периферії раньових каналів. Вказані тілесні ушкодження стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21:40 год. ОСОБА_11 доставлено до КП Перша міська клінічна лікарня ПМР, де в реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , близько 01 год. 35 хв. останній помер.

Причиною смерті ОСОБА_10 стали рани шкіри передньої поверхні грудної клітини зліва, що переходять в раньові канали, які через м`які тканини проникають в грудну порожнину зліва, пошкоджують ліву легеню, серцеву точку, передню і задню стінки серцевого м`яза і сліпо закінчуються крізною раною задньої стінки лівого шлуночка серця. Крововиливи по ходу периферії раньових каналів.

Таким чином, за вчинення своїх умисних дій, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Мотивуючи рішення, суд зазначив, що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, на даний час не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути існуючі ризики. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України судом не визначається розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 вчинено злочин із застосуванням насильства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 02.11.2021, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що оскаржувана ухвала є формальною, оскільки судом не надано оцінку тому що потерпілий систематично здійснював домашнє насильство по відношенню до неї та її матері, що підтверджується ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.12.2018 року по справі №552/6701/18, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.04.2021 року по справі №552/1185/21, та той факт, що потерпілий був раніше судимим. Також, безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення потерпілий вчинив відносно неї неправомірні дії, а саме застосував газ дихлофос, який розпилив їй в обличчя.

Крім того, судом не враховано, що відразу після вчиненого, вона викликала швидку медичну допомогу, поліцію та намагалась надати потерпілому медичну допомогу, що виражалось в тому, що вона зупиняла кров у потерпілого рушником. Вказує, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, сприяє досудовому розслідуванню та не бажає знищувати докази. Також, вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може гарантувати слідству відсутність можливості впливу на свідків та потерпілих.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183,194, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні Київського районного суду м. Полтава перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_8 та даних про особу обвинуваченої, прийшов до висновку на наявність підстав вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Посилання обвинуваченої на неправомірну поведінку потерпілого та те, що після вчинення злочину намагалась надати допомогу вбитому, не спростовують висновків місцевого суду про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, що не зменшились, та неможливість запобігти цим ризикам уразі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До того ж, такі доводи пов`язані із встановленням судом конкретних обставин злочину на підставі оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, а тому не стосуються процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції на цій стадії процесу, до закінчення судового розгляду, а саме при апеляційному розгляді ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

Колегія суддів поряд з наведеним вище враховує відсутність судимостей в обвинуваченої та молодий вік останньої, однак з огляду на встановлені вище обставини у їх сукупності, це не є мотивованою підставою для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Зважаючи на встановлені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду щодо ОСОБА_8 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та доводи апеляції жодним чином не спростовують вказаних висновків суду.

Водночас, ураховуючи наведені вище обставини та підстави, передбачені ст. ст. 177,178 КПК України, з огляду на положення ч.4 ст.183 КПК України, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано не визначено розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та, відповідно, задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись статтями ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 02 листопада 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4