Справа № 185/7874/19
Провадження № 1-кс/185/552/21
У Х В А Л А

16 липня 2021 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000266 від 27 березня 2015 року за ч. 2 ст. 372 КК України про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 знаходиться заява про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 24 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 від розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 відмовлено.

Крім того даною ухвалою скеровані заяви та клопотання ОСОБА_3 з приводу закриття кримінального провадження за його обвинуваченням за ч.2 ст.372 КК України; визначення підсудності у вказаній справі; та щодо відводу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво в зазначеному кримінальному провадженні, для їх долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000266 від 27.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.372 КК України, яке перебуває на розгляді у судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , та їх розгляду під час здійснення підготовчого провадження та судового розгляду справи..

Статтями 75-76 КПК України передбачено підстави, за яких слідчий суддя, суддя або присяжний не можуть брати участь саме у кримінальному провадженні.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності ( див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27,28 і 30, Series A, no. 255 і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року § 32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися ; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу). За принципом, неодноразово викладеним у рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Наразі знову надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, що може мати наслідком ухвалення рішення за змістом аналогічного попереднім.

На підставі викладеного, з метою виключення сумніву у неупередженості судді при розгляді даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 75, 80-82, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заявити самовідвід від розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000266 від 27 березня 2015 року за ч. 2 ст. 372 КК України про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 .

Матеріали заяви обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000266 від 27.03.2015 року за ч. 2 ст. 372 КК України про відвід судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 негайно передати до канцелярії Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для виконання вимог ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1