Справа №522/2872/22
Провадження №1-кс/522/1212/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.301 КК України, на підставі її заяви, зареєстрованої в ЖЄО за №3336 від 27.01.2022.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на наступне.

27.01.2022 ОСОБА_3 подала заяву до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.301 КК України, однак до наступного часу відповіді про внесення зазначених відомостей до ЄРДР скаржником не отримано.
Вказану бездіяльність ОСОБА_3 вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить зобов`язати посадових осіб внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення злочину.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги було повідомлено належним чином.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасник кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що 27.01.2022 ОСОБА_3 подала заяву до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.301 КК України, утім до наступного часу відповіді про внесення зазначених відомостей до ЄРДР скаржником не отримано.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

Разом з тим, заява ОСОБА_3 не містить відомостей про вчинення злочину, а містить власне міркування заявника, що якесь зображення в мережі інтернет є порнографією.

Вказаних даних недостатньо для ствердження, що вчинено злочин, передбачений ст.301 КК України. Більш конкретних даних заява ОСОБА_3 про злочин не містить.

Особливої уваги заслуговує і той факт, що ОСОБА_3 звертається з аналогічними заявами відносно великої кількості людей з заявами про злочин, які, на її думку полягають в розповсюдженні порнографії. Вказані ОСОБА_3 відомості про злочин є надуманими та є лише її міркуваннями, що діяння є кримінальним правопорушенням.

Окрім цього, до скарги ОСОБА_3 не додано саму заяву про злочин, а тільки талон- повідомлення. Тобто, з самою заявою ОСОБА_3 про злочин, слідчий суддя не ознайомлений.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб, в даному випадку уповноважених осіб ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави вважати заяву ОСОБА_3 повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

Відтак, підстави для внесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя вважає, що така поведінка заявника є проявом безвідповідальності та легковажного ставлення до представників правоохоронних органів, а також до суду, і тому суперечить цілі права на звернення із повідомленням про вчинення злочину, передбачених ст.ст.60, 214 КПК України.

Дії заявника очевидно вказують на зловживання нею процесуальними правами, не відповідають вимогам ст.214 КПК України, тому її скарга на бездіяльність не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя:

10.02.2022