Справа № 309/2308/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/512/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України
ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2021 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до ухвали суду від 21.07.2021, строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено до 21.09.2021. В обґрунтування прийнятого рішення суд посилається на клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якого ризики, визначені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду; незаконно спливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав, що на момент розгляду клопотання судове слідство у справі не розпочато, потерпілі та свідки не допитані, тому і надалі існують ризики, визначені ст. 177 КПК України. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2021 року включно.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Обґрунтовує це тим, що з повним текстом оскаржуваної ухвали від 17.09.2021 він та його підзахисний ознайомились через ЄДРСР 07.10.2021, що підтверджується відомостями, доданими апелянтом до апеляційної скарги. При цьому зазначає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що кримінальне провадження розглядається не уповноваженим складом суду, що відповідно до вимог КПК України є істотним порушенням та підставою для скасування судового рішення. Апелянт звертає увагу на те, що кримінальне провадження перебуває у суді з 2015 року, станом на тепер не досліджено жодного доказу, розгляд справи по суті не розпочався. Вважає, що суд, об`єднавши за ініціативою сторони обвинувачення, 13 кримінальних проваджень упродовж шести років, допустив порушення розумних строків. На переконання апелянта, висновки, викладені в ухвалі суду, не містять чіткого обґрунтування підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, суд у своєму рішенні вказує лише на наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, не перераховуючи та не конкретизуючи їх, також не посилається на жодні обставини справи. На переконання апелянта, до обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується позитивно, має постійне місце проживання та сім`ю, слід обрати запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку та унеможливить ризики, наведені стороною обвинувачення, а саме цілодобовий домашній арешт. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що судове рішення про не визначення розміру застави повинно бути умотивоване, однак, суд жодним чином не обґрунтував безальтернативність запобіжного заходу. Оскільки на момент подання апеляційної скарги строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , уже минув, на думку апелянта, такий не може бути продовжений. Просить ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 апелянт просить відмовити.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Обґрунтовує це тим, що з повним текстом оскаржуваної ухвали від 17.09.2021 він та його підзахисний ознайомились через ЄДРСР 07.10.2021, що підтверджується відомостями, доданими апелянтом до апеляційної скарги. При цьому зазначає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що кримінальне провадження розглядається не уповноваженим складом суду, що відповідно до вимог КПК України є істотним порушенням та підставою для скасування судового рішення. Апелянт звертає увагу на те, що кримінальне провадження перебуває у суді з 2015 року, станом на тепер не досліджено жодного доказу, розгляд справи по суті не розпочався. Вважає, що суд, об`єднавши за ініціативою сторони обвинувачення, 13 кримінальних проваджень упродовж шести років, допустив порушення розумних строків. На переконання апелянта, висновки, викладені в ухвалі суду, не містять чіткого обґрунтування підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, суд у своєму рішенні вказує лише на наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, не перераховуючи та не конкретизуючи їх, також не посилається на жодні обставини справи. На переконання апелянта, до обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується позитивно, має постійне місце проживання та сім`ю, слід обрати запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку та унеможливить ризики, наведені стороною обвинувачення, а саме цілодобовий домашній арешт. Адвокат ОСОБА_5 вважає, що судове рішення про не визначення розміру застави повинно бути умотивоване, однак, суд жодним чином не обґрунтував безальтернативність запобіжного заходу. Оскільки на момент подання апеляційної скарги строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , уже минув, на думку апелянта, такий не може бути продовжений. Просить ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 апелянт просить відмовити.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що вони не подавали заяв чи клопотань про їх бажання взяти участь у розгляді апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що такі не містять відомостей про час отримання обвинуваченим ОСОБА_6 чи його захисником копії оскаржуваного судового рішення, а тому доводи про те, що з повним текстом оскаржуваної ухвали від 17.09.2021 адвокат та його підзахисний ознайомились через ЄДРСР 07.10.2021, заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокату ОСОБА_5 подати в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційну скаргу на ухвалу суду в передбачений кримінальним процесуальним законом семиденний строк, а тому, із урахуванням ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права апелянта на доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, а клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а пропущений строк - поновленню.
Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення не заслуговують на увагу з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового слідства підозрюваному та під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні строку дії цього запобіжного заходу не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працював, не має утриманців, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, у тому числі й таких, що відносяться до категорії тяжких.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачується, за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі з метою незаконного впливу на потерпілого чи свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним вище, доводи апеляційної скарги про те, що висновки, викладені в ухвалі суду, не містять чіткого обґрунтування підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та не впливають і не дають підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд у своєму рішенні вказує лише на наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, не перераховуючи та не конкретизуючи їх, також не посилається на жодні обставини справи.
Тому, посилання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується, має постійне місце проживання та сім`ю, - апеляційний суд визнає такими, що також не свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому відхиляються і доводи апеляційної скарги про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки та унеможливлення ризиків, наведених стороною обвинувачення, є достатнім запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження розглядається не уповноваженим складом суду, що відповідно до вимог КПК України є істотним порушенням та підставою для скасування судового рішення, - апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі не підлягають оцінці на даному етапі судового провадження та, відповідно, не спростовують висновків суду про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що кримінальне провадження перебуває у суді з 2015 року, станом на тепер не досліджено жодного доказу, розгляд справи по суті не розпочався, а суд, об`єднавши за ініціативою сторони обвинувачення, 13 кримінальних проваджень упродовж шести років, допустив порушення розумних строків.
Також апеляційний суд як такі, що не впливають на висновки суду, відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення про не визначення розміру застави повинно бути умотивоване, однак, суд жодним чином не обґрунтував безальтернативність запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що щодо ОСОБА_6 було застосовано й неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому судом і не вирішувалось питання щодо альтернативного запобіжного заходу, зокрема визначення розміру застави.
Як такі, що не впливають на висновки суду та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що на момент подання апеляційної скарги строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , уже минув, а тому не може бути продовжений.
При оцінці доводів апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких мали місце інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й відомості про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 інших, більш м`яких, запобіжних заходів.
На будь-які інші обставини у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги і те, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 20.11.2021.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2021 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :