ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/899/21

Провадження № 1-кп/568/88/21

22 вересня 2021 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000100 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацездатних осіб на утриманні не має, не депутата, судимого 25 березня 2021 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи засудженим 25 березня 2021 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, тобто до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, на шлях виправлення не став та умисно ухилився від призначеного покарання.
ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовам відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, ознайомлений із правовим статусом засуджених до громадських робіт, особисто отримав в Радивилівському районному секторі філії державної установи «Центр пробації» в Рівненській області направлення №40/13/526-2021 від 17 травня 2021 року для відбуття призначеного покарання в Козинській сільській раді Дубенського району Рівненської області. Розпорядженням сільського голови Козинської сільської ради №24-к від 17.05.2021 року затверджено види суспільно-корисних робіт для відбування ОСОБА_3 покарання та визначено період їх виконання.
Згідно розпорядження сільського голови Козинської сільської ради від 17.05.2021 року №24-к ОСОБА_3 зобов`язаний був відбувати покарання у виді громадських робіт з 18 травня 2021 року із встановленням чотирьохгодинного робочого дня з 09.00 години до 13.00 години п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними (субота та неділя).
Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, будучи попередженим про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання, діючи умисно з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, без поважних причин, знаючи про час і місце їх виконання: 24.05.2021, 25.05.2021, 26.05.2021, 27.05.2021, 28.05.2021, 31.05.2021, 01.06.2021, та 02.06.2021 не з`явився до місця відбування покарання та допустив не з`явлення на роботу для відбування громадських робіт.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, й він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що дійсно не являвся на виконання громадських робіт, так як мусив доглядати дочку та господарство. В скоєному злочині щиро розкаюється, засуджує свою поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі. так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують його особу.

При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до кримінальних проступків, обвинувачений ОСОБА_3 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утримання неповнолітню дитину.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вказане покарання ОСОБА_3 відбув повністю.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі на певний строк, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України. Разом з цим, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст.75 та ст. 76 КК України, звільнивши його від призначеного покарання із встановленням іспитового строку з покладенням відповідних обов`язків судом.
Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази у кримінального провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеженняволі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно ч. 1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1