Справа № 186/1285/21
Провадження № 1-кс/0186/270/21
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні скарги
29.09.2021 року м.Першотравенськ.
Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
секретар - ОСОБА_2
з участю:
заявника - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні в м.Першотравенську скаргу ОСОБА_3 на постанову СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 вересня 2021 року про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,
ВСТАНОВИЛА:
28 вересня 2021 року заявник ОСОБА_3 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 вересня 2021 року про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Вимоги скарги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За цим фактом, 12 вересня 2021 року слідчим СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство.
20 вересня 2021 року вона - мати померлого, подала клопотання про залучення її в якості потерпілої по кримінальному провадженню №0000144 від 12 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України - умисне вбивство. Однак, 23 вересня 2021 року їй було вручено постанову про відмову (часткову відмову) в задоволені клопотання.
З ч.5 ст.55 КПК України вбачається, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження, як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Тобто, повинні бути відсутні очевидні та достатні підстави завдання шкоди, для відмови у залученні її в якості потерпілої.
В даному випадку, кримінальне провадження відкрито по факту умисного вбивства її сина. В матеріалах справи вже наявні докази (протокол допиту свідка) про те, що відносно її сина було вчинено фізичне насильство, що могло стати причиною його смерті (удушення). Очевидним є той факт, що їй завдано матеріальної і моральної шкоди.
Таким чином, постанова слідчого не є вмотивованою, тому як не містить жодної підстави вважати її особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.
Також, постанова складена всупереч вимог ст.110 КПК України, а саме: ч.5 п.2, згідно якої, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
В свою чергу, постанова про відмову у залучені її в якості потерпілої обґрунтовується тим, що наразі, відсутній висновок експерта про причини смерті ОСОБА_5 , а також, слідчий посилається на статті 234 та 71 КПК України, які регулюють порядок залучення експерта та спеціаліста у кримінальному провадженні, та цитує статтю 71 КПК України про права та обов`язки спеціаліста. Однак, підставою для визнання особи потерпілою є не причина смерті, а сам факт смерті, який і спричиняє їй моральної і матеріальної шкоди.
Статті 71 та 234 КПК України, взагалі не мають відношення до обставин справи, оскільки вона не просить залучити її в якості експерта або спеціаліста.
Крім того, постанова має назву «про відмову (часткову відмову)». Вона просить визнати її потерпілою, а слідчий їй в цьому відмовляє. В чому ж тоді полягає часткова відмова - взагалі незрозуміло.
Просить зобов`язати слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_4 , залучити її - ОСОБА_3 , матір померлого ОСОБА_5 , до кримінального провадження №0000144 від 12 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, в якості потерпілої.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просить визнати її потерпілою.
Слідчий у судовому засіданні вимоги скарги не визнала, пояснила, що 12 вересня 2021 року в кримінальному провадженні було призначено експертизу про встановлення причини смерті ОСОБА_5 . В лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_5 зазначено, що причиною смерті є інтоксикація, токсична дія інших газів, димів та парів, неуточнених, випадкове отруєння, дія інших газів та випарів, нещасний випадок. доки не буде висновку експерта про точну причину смерті, вона не може визнати заявника потерпілою. Після отримання результатів експертизи, клопотання потерпілої буде переглянуте. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши заявника та слідчого, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст.22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, у відповідність п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження, як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Також, згідно з вимогами ст.110 КПК України рішення слідчого приймаються у формі постанови, яка повинна бути обґрунтованою та мотивованою.
В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2021 року внесено відомості до ЄРДР за №0000144 на підставі повідомлення ШМД по ч.1 ст.115 КК України.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 14 серпня 2013 року, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 вересня 2021 року ОСОБА_3 подала слідчому клопотання про залучення її в якості потерпілої в даному кримінальному провадженні.
23 вересня 2021 року слідчим СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про відмову (часткову відмову) в задоволені клопотання ОСОБА_3 про залучення її до кримінального провадження в якості потерпілої. Постанова обґрунтована тим, що в зазначеному кримінальному провадженні проведено огляд місця події, де було виявлено труп ОСОБА_5 , до проведення якого було залучено експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР та спеціаліста-криміналіста ВП №3. Під час огляду трупа слідів насильницької смерті не виявлено. Крім цього, призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, на вирішення якої поставлено необхідні питання для встановлення причини смерті ОСОБА_5 , висновок експерта на момент складання даної постанови не отримано. На теперішній час до матеріалів кримінального провадження долучено лікарське свідоцтво про смерть №673 від 13 вересня 2021 року, де зазначено, що попередньою причиною смерті ОСОБА_5 є інтоксикація, токсична дія інших газів, димів та парій, неуточнених, випадкове отруєння, дія інших газів та випарів. Після завершення судово-медичної експерти та отримання висновку експерта із зазначенням основної причини смерті ОСОБА_5 , буде додатково розглянуте клопотання про залучення в якості потерпілої ОСОБА_3 .

Розгляд на стадії досудового розслідування заяви ОСОБА_3 про залучення її в якості потерпілого, відповідно до приписів ст.55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді, в даному випадку, входить перевірка законності та обґрунтованості постанови про відмову в залученні особи до провадження в якості потерпілого.
Заявник в скарзі не просить суд перевірити законність, обґрунтованість постанови слідчого від 23 вересня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в даному кримінальному провадженні та скасувати її, а просить зобов`язати слідчого СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_4 , залучити її до кримінального провадження №0000144 від 12 вересня 2021 року в якості потерпілої.
Слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійними в своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України.
Вимоги скарги про зобов`язання слідчого залучити заявника до кримінального провадження в якості потерпілого не підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги заявлені заявником всупереч вимогам ч.1 ст.303 КПК України, не відносяться до повноважень слідчого судді та стосуються дискреційних повноважень слідчого.
Тому, в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, - слідчий суддя
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову СВ ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 вересня 2021 року про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання про визнання потерпілим - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1 .