Справа №601/715/21
Провадження № 1-кп/601/137/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових рослідувань за №20000396 від 02.12.2020 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогір`я Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
02 грудня 2020 року близько 11 години 40 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Вольво ФШ 12», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, білого кольору (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 15.01.2020 ТСЦ 6845 ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_2 , а водій ОСОБА_3 керував ним на підставі наявного в нього свідоцтва про його реєстрацію), без пасажирів, з вантажем (продуктами харчування загальною ваговою 10451 кг), рухався по вул. Симона Петлюри м. Кременець Тернопільської області у напрямку від вул. Дубенська м. Кременець до м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області із швидкістю біля 55…64 км/год.
Наближаючись до зупинки громадського транспорту, що розташована навпроти будинку №18 вул. Симона Петлюри м. Кременець та рухаючись із вказаною швидкістю, тобто швидкістю, яка перевищувала дозволену на даній ділянці автодороги в межах населеного пункту м. Кременець Тернопільської області, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав дозволеної на даній ділянці автодороги швидкості руху, чим порушив вимоги пунктів:1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР України), а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х11 від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його рухатися у населеному пункті (м. Кременець), із дозволеною швидкістю руху не більше 50 км/год, і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
У вказаний час, навпроти зупинки громадського транспорту, поза межами нерегульованого пішохідного переходу, перехід проїзної частини дороги розпочала пішохід ОСОБА_8 , яка вийшла із заїзної кишені зупинки громадського транспорту, біля задньої частини маршрутного автобуса, з якого вийшла перед цим на проїзну частину дороги, почала її пересікати у напрямку справа-наліво по ходу руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ 12», який наближався до неї, і в процесі такого переходу вже пройшовши смугу руху автомобіля «Вольво ФШ 12», вийшла та перетинала зустрічну для цього транспортного засобу смугу руху.
Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 , виявивши пішохода ОСОБА_8 , яка розпочала перехід проїзної частини дороги із заїзної кишені зупинки громадського транспорту, відповідно до вимог пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» та виконання його вимог), 12.3 Правил дорожнього руху України, виявивши небезпеку для свого руху, тобто зміну дорожньої обстановки появу рухомого об`єкту, який перетинає смугу руху транспортного засобу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, рухаючись без зміни напрямку руху керованого транспортного засобу, зупинити керований ним транспортний засіб раніше ніж пішохід досягне місця наїзду і тим самим уникнути наїзду на останнього, а змінивши напрямок свого руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому не переконався, що такий маневр зміни напряму руху буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У разі збереження водієм ОСОБА_3 прямолінійного руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ 12» (не змінюючи напрямку руху) в межах смуги руху до м. Почаїв, при досягненні ним умовної лінії руху пішохода, наїзд на останнього також виключався б.
Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України (пункти 1.5, 1.10, 2.3, 12.3, 12.4), ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху і шляхом несвоєчасного застосування екстреного гальмування та зміни напрямку руху ліворуч з подальшим виїздом на зустрічну смугу руху позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним вантажний автомобіль «Вольво ФШ 12» до траєкторії руху пішохода ОСОБА_8 , тому в процесі руху скоїв наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «Вольво ФШ 12» на пішохода ОСОБА_8 , яка в момент наїзду перебувала на зустрічній смузі щодо автомобіля «Вольво ФШ 12».
У результаті наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-лицевої травми у виді крововиливів у м`які тканини чола, переломів кісткової спинки носа та лівої лобно-виличної дуги зі зміщенням уламків в напрямку зліва-направо, вогнищевим слабо вираженим крововиливом під м`яку мозкову оболонку лівої лобної частки, синців повік та рани лівої брови, переломів лицевого черепа із зміщенням уламків, рваної рани лобної ділянки зліва, множинних саден шкірних покривів обличчя, об`єктивної неврологічної симптоматики черепно-мозкової травми (глибока кома, відсутність фото реакції, двобічні позитивні менінгеальні симптоми Бабінського та Керніга, анізокорія, зниження сухожилкових та періостальних рефлексів), закритої тупої травми грудей у виді переломів 2-7-го лівих ребер, без порушення цілісності пристінкової плеври, поширених синців лівого плеча, передпліччя, кисті та лівої гомілки, закритої травми грудей, з численними переломами лівих ребер, забоєм правої легені та аспірацією трахео-бронхіального дерева «темною кров`ю», що призвело до порушення зовнішнього дихання, зниження оксигенації крові (наповнення киснем до 55%), з розвитком аспіраційного синдрому та дихальної недостатності (механічна асфікція внаслідок закриття дихальних шляхів рідиною кров`ю), ознак загального струсу тіла, у виді крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів. Закрита черепно-мозкова травма із стовбуровим ураженням (глибока кома, порушення дихання з розвитком дихальної недостатності) та місцем прикладення сили в ділянці лівої половини лицевого черепа (перелом кісткової спинки носа та лівої лобно-виличної дуги), була небезпечною для життя в момент заподіяння і, у відповідності до п.п. 2.1.2 та 2.1.3 (в) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Закрита тупа травма грудей у виді переломів ребер, без порушення цілісності пристінкової плеври як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого (більше 21 доби) розладу здоров`я (п. 2.2.2 цих Правил), синці кінцівок як легкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху, і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х11 від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав частково. Показав, що 02 грудня 2020 року близько 12 години керував автомобілем марки «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Симона Петлюри в м. Кременець у напрямку від вул. Дубенська до м. Почаїв зі швидкістю до 50 км/год, без перевищення в межах населеного пункту, так як це зазначено у обвинувальному акті. Попутних чи зустрічних автомобілів не було. На заїзній кишені зупинки транспорту стояв маршрутний автобус, який не заважав його руху. При наближенні до зупинки громадського транспорту він побачив трьох пішоходів, які вийшли із-за автобуса з заїзної кишені зупинки громадського транспорту. Одна жінка вийшла на проїзну частину дороги і почала швидко її переходити. Ще один чоловік і дві жінки також вийшли на проїзну частину дороги і щоб уникнути наїзду на пішоходів він почав гальмувати і повернув вліво, виїхавши на зустрічну смугу руху. Після наїзду на пішохода він припинив безперервне гальмування і подальше пригальмовування автомобіля проводилося шляхом переривчастого нажаття на педаль гальм. Далі рухаючись по лівому тротуару знову застосував гальмування і відразу зупинився. Після зупинки автомобіля вийшов на вулицю та побачив жінку, яка лежала на дорозі. На місце дорожньо-транспортної пригоди він викликав працівників поліції. Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є дії пішохода, яка переходила проїзну частину у невстановленому для цього місці. Погоджується з тим, не повинен був змінювати напрямок руху ліворуч з виїздом на зустрічну смугу руху. Вважає, що зробив все щоб уникнути наїзду на потерпілу. Просить не позбавляти волі та врахувати поганий стан здоров`я, по мірі можливості оплачено лікування потерпілої. Потерпілі просили велику суму коштів, однак таких грошей у нього нема.
Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_3 повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що він є внуком ОСОБА_8 . Від знайомого стало відомо, що автомобіль збив на дорозі його бабусю, а пізніше працівники поліції повідомили, що потерпіла в лікарні. Про обставини ДТП йому не відомо. Потерпіла два тижні була в лікарні. Власник фури на лікування відшкодував тридцять вісім тисяч гривень. Його мама ОСОБА_10 , яка є дочкою потерпілої, за кордоном. Просить призначити обвинуваченому найсуворіше покарання;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що він працює водієм автобуса. У грудні 2020 року біля 12 години він заїхав у заїзний карман зупинки громадського транспорту, що по вул. С.Петлюри м. Кременець і зупинився. Дивився у дзеркало і бачив як потерпіла, чоловік і ще три чи чотири жінки вийшли з автобуса через передні двері. Потерпіла в нормальному темпі йшла ззаді, обійшла автобус і ззаду почала переходити дорогу, в сторону не дивилася. Коли потерпіла була на середині дороги, а чоловік і три жінки були один метр на проїзній частині дороги то вантажний автомобіль був на відстані від неї 15-20 метрів, водій вантажного автомобіля почав гальмувати і звернув вліво на зустрічну смугу руху. Чоловік і три жінки вернулися назад, а потерпіла продовжувала переходити дорогу. Автомобіль гальмував і виїхав на бордюр зліва. Посередині дороги лежала потерпіла;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що того дня перебувала у магазині, а тому ДТП не бачила. Коли вийшла з магазину то бачила, що на дорозі лежала жінка, вантажний автомобіль стояв в напрямку цукрового заводу на бардюрі. Викликала швидку. Близько до потерпілої не підходила;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 грудня 2020 року та долученою до нього схемою про обставини ДТП, фото таблицями до протоколу ДТП, відповідно до яких місцем пригоди є ділянка дороги по вул. Симона Петлюри, в напрямку вул. Дубенської м. Кременець, навпроти розташування зупинки громадського транспорту, що розташована навпроти будинку №18 вул. Симона Петлюри м. Кременець Терноільської області;
- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/443-ІТ від 14.01.2021 з якого вбачається, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, виходячи із довжини слідів гальмування транспортного засобу, швидкість руху автомобіля «Вольво ФШ 12» перед застосуванням водієм гальмування могла складати величину приблизно 64 км/год;
- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/2021-ІТ від 24.02.2021 з якого вбачається, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, виходячи із довжини слідів гальмування транспортного засобу, швидкість руху автомобіля «Вольво ФШ 12» перед застосуванням водієм екстреного гальмування могла складати величину 55…64 км/год. Автомобіль «Вольво ФШ 12» в момент виходу пішохода з заїзної кишені зупинки громадського транспорту на проїзну частину дороги знаходився до місця наїзду (лінії руху) пішохода на відстані 42.5…49.4 м. Водій автомобіля «Вольво ФШ 12» мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода з моменту виникнення небезпеки для руху (вихід пішохода з заїзної кишені зупинки громадського транспорту на проїзну частину дороги), шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто шляхом своєчасного застосування гальмування, рухаючись без зміни напрямку руху керованого ним транспортного засобу. У даній дорожній обстановці за умови збереження прямолінійного руху автомобіля «Вольво ФШ 12» (не змінюючи напрямку руху) при досягненні ним умовної лінії руху пішохода, наїзд на останнього виключався б, водій автомобіля «Вольво ФШ 12» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. Враховуючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, на момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «Вольво ФШ 12» з моменту виникнення небезпеки для руху (вихід пішохода з заїзної кишені зупинки громадського транспорту на проїзну частину дороги), діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тому його дії в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не відповідали вимогам зазначеного пункту Правил. В даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідність дій водія автомобіля «Вольво ФШ 12» вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В діях водія автомобіля «Вольво ФШ 12» вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Враховуючи заданий слідством механізм дорожньо-транспортної пригоди та при встановлених обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди і заданому слідством комплексі вихідних даних, невідповідність дій водія автомобіля «Вольво-ФШ 12» вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України привела до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «Вольво ФШ 12» вказаним вимогам пункту Правил дорожнього руху України;
- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-20/11667-ІТ від 16.12.2020 згідно якого на момент експертного дослідження технічних несправностей (невідповідностей вимогам п. 31.4.2. (Рульове керування) Правил дорожнього руху України) системи рульового керування, наданого на дослідження автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 не виявлено система перебуває у працездатному стані. На момент експертного дослідження технічних несправностей (невідповідностей вимогам п. 31.4.1. (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України) робочої гальмової системи, наданого на дослідження автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 не виявлено система перебуває у працездатному стані. На момент експертного дослідження технічних невідповідностей вимогам п.31.4.5. (Колеса і шини) Правил дорожнього руху України коліс і шин, наданого на дослідження автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 , не виявлено;
- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-20/11668-ІТ від 15.12.2020 згідно якого первинний контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою правою частиною автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 на відстані наближено 67-120 см від поздовжньої осі автомобіля (переднім бампером, облицювальною решіткою радіатора, правою фарою головного світла та переднім правим крилом кабіни). Враховуючи слідову інформацію, яка зафіксована під час проведення огляду місця дорожньо-транспорної пригоди від 02.12.2020, зокрема розташування слідів гальмування вантажного автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 , осипу уламків транспортного засобу, плями речовини біологічного походження, яка схожа на кров, бурого кольору, а також кінцевого розташування цього автомобіля, локалізацію пошкоджень на транспортному засобі, що утворились внаслідок контактування з тілом пішохода, експерт приходить до висновку, що наїзд автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги на смузі руху до вул. Дубенська м. Кременець, тобто на зустрічній смузі руху для цього автомобіля. У повздовжньому напрямку дещо передує розміщенню зафіксованої ділянки «осипу уламків транспортного засобу», ближня границя еліпса розсіювання уламків розміщується від місця наїзду на відстань, близьку до переміщення їх в повздовжньому напрямку за час вільного падіння. Встановити в абсолютних величинах місце наїзду автомобілем на пішохода не надається можливим в зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця пригоди. Враховуючи слідову інформацію, яка зафіксована під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2020, зокрема розташування слідів гальмування вантажного автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 , осипу уламків транспортного засобу, плями речовини біологічного походження, яка схожа на кров, бурого кольору, а також кінцевого розташування цього автомобіля, локалізацію пошкоджень на транспортному засобі, що утворились внаслідок контактування з тілом пішохода, експерт приходить до висновку, що наїзд автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 , на пішохода відбувся поза межами нерегульованого пішохідного переходу;
- висновком додаткової судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/603-ІТ від 16.01.2021, згідно якого наїзд автомобіля «Вольво ФШ 12», н.з. НОМЕР_1 на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги на смузі руху до вул. Дубенська м. Кременець, тобто на зустрічній смузі руху для цього автомобіля. У повздовжньому напрямку передує розміщенню зафіксованої ділянки «осипу уламків транспортного засобу», ближня границя еліпса розсіювання осколків розміщується від місця наїзду на відстані дещо меншій 6,55 м, якщо переміщатись в напрямку цього автомобіля;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2021 за участю свідка ОСОБА_11 та схемою до протоколу проведення слідчого експерименту з яких вбачається, що слідчий експеримент проводився на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди на вул. Симона Петлюри в м. Кременець Тернопільської області, навпроти розташування зупинки громадського транспорту, що розташована справа по напрямку руху від центру м. Кременець до м. Почаїв Кременецького району, навпроти будинку №18 вказаної вулиці. Всі учасники слідчого експерименту були розміщені у ключових точках. Свідок ОСОБА_11 вказав на точку наїзду автомобілем «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_3 на пішохода (жінку), коли вона переходила проїзну частину дороги в напрямку справа-наліво по ходу руху автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 , тобто від зупинки транспортного засобу до лівого тротуару. Далі свідок ОСОБА_11 вказав, що пішохід ОСОБА_8 до наїзду переходила дорогу в темпі швидкої ходи, а до цього підійшла до правого краю проїзної частини дороги в темпі повільної ходи, надалі на правому краю проїзної частини дороги призупинилася біля 1-2 секунд і з цього краю проїзної частини дороги почала переходити проїзну частину дороги в темпі швидкої ходи поза межами пішохідного переходу, при цьому її траєкторія проходила перпендикулярно до країв дороги. Чи дивилася потерпіла вліво, вправо перед виходом на проїзну частину дороги, свідок вказати не може. Проведеними замірами встановлено, що пішохід ОСОБА_8 від моменту початку руху із правого краю проїзної частини дороги до моменту наїзду подолала по прямій відстань довжиною 4.8 м, а до зупинки ще на краю дороги пройшла по заїзній кишені в темпі повільної ходи відстань довжиною 1,6 м, до цього місця дійшла з задньої частини маршрутного автобуса, з якого вийшла перед ДТП. Траекторія руху пішохода проходила справа-наліво по ходу руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 , перпендикулярно до країв дороги на відстані 20.5 м від базової лінії. З метою визначення темпу пішохода ОСОБА_8 була залучена статистка та визначено, що темп руху пішохода за даний відрізок по проїзній частині дороги склав 1.71 м/с. Свідок ОСОБА_11 не зміг повідомити швидкість руху автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 , однак на його думку була невеликою. Для визначення траєкторії руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 був використаний автопоїзд і проведеними замірами встановлено, що траєкторія руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 до зміни напрямку руху проходила на відстані 0.7 м від осі лівих коліс до осьової лінії дорожньої розмітки. Далі маршрутний автобус «ПАЗ-32051», р.н. НОМЕР_4 білого кольору, розташований на зупинці громадського транспорту, а саме в межах заїзної кишені цієї зупинки, таким чином, що його передня частина була направлена до м. Почаїв, а вісь лівих коліс розташовувалася паралельно до правого краю проїзної частини дороги. Ліве дзеркало заднього виду автобуса налаштовано як і на момент ДТП. Проведеними понятими замірами встановлено, що габарити автобуса не виступають на проїзну частину дороги і даний автобус жодної перешкоди для руху водія вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 в межах своєї смуги руху не створював на час ДТП. Надалі обома понятими почергово зайнято робоче місце водія автобуса «ПАЗ-32051», р.н. НОМЕР_4 , який стояв у описаному вище місці, і ними обома після огляду проїзної частини дороги та частини заїзної кишені зупинки громадського транспорту, через ліве дзеркало заднього виду та ліве бокове заднє вікно водія автобуса, констатовано, що водій цього автобуса при такому його розташуванні мав об`єктивну можливість бачити та спостерігати траєкторію руху пішохода ОСОБА_8 з моменту її виходу з заїзної кишені на проїзну частину дороги до моменту наїзду на неї вантажним автомобілем, а також її рух через частину заїзної кишені до правого краю проїзної частини дороги, і через дані елементи автобуса проглядається частина заїзної кишені біля лівого борту автобуса, вся смуга руху до м. Почаїв та частина смуги руху до центру м. Кременець біля осьової лінії дорожньої розмітки, що розділяє зустрічні смуги руху;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2021 за участю ОСОБА_3 та схемою до протоколу проведення слідчого експерименту з яких вбачається, що слідчий експеримент проводився на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди на вул. Симона Петлюри в м. Кременець Тернопільської області, навпроти розташування зупинки громадського транспорту, що розташована справа по напрямку руху від центру м. Кременець до м. Почаїв Кременецького району, навпроти будинку №18 вказаної вулиці. Всі учасники слідчого експерименту були розміщені у ключових точках. ОСОБА_3 вказав на точку наїзду автомобілем «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 коли вона переходила проїзну частину дороги в напрямку справа-наліво по ходу руху автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 , тобто від зупинки транспортного засобу до лівого тротуару. Далі ОСОБА_3 вказав, що пішохід ОСОБА_8 до наїзду перебігала дорогу, а до цього підійшла до правого краю проїзної частини дороги в темпі повільної ходи, надалі на правому краю проїзної частини дороги призупинилася біля 1-2 секунд і з цього краю проїзної частини дороги почала перебігати проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, при цьому її траєкторія проходила перпендикулярно до країв дороги. Проведеними замірами встановлено, що пішохід ОСОБА_8 від моменту початку руху із правого краю проїзної частини дороги до моменту наїзду подолала по прямій відстань довжиною 4.8 м, а до зупинки ще на краю дороги пройшла по заїзній кишені в темпі повільної ходи відстань довжиною 1,6 м, до цього місця дійшла з задньої частини маршрутного автобуса, з якого вийшла перед ДТП. Траекторія руху пішохода проходила справа-наліво по ходу руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 , перпендикулярно до країв дороги на відстані 20.5 м від базової лінії. З метою визначення темпу пішохода ОСОБА_8 була залучена статистка та визначено, що темп руху пішохода за даний відрізок по проїзній частині дороги склав 1.71 м/с. ОСОБА_3 повідомив, що швидкість руху автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 до зміни ним траєкторії руху ліворуч перед наїздом на ОСОБА_8 була 50 км/год. Для визначення траєкторії руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 був використаний автопоїзд і проведеними замірами встановлено, що траєкторія руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 до зміни напрямку руху проходила на відстані 0.7 м від осі лівих коліс до осьової лінії дорожньої розмітки;
- висновками експерта № 990 від 24.02.2021 та №190/990 від 11.03.2021 згідно якого за даними медичних документів у трупа ОСОБА_8 було виявлено такі травматичні зміни: - закриту черепно-лицеву травму у виді крововиливів у м`які тканини чола, переломів кісткової спинки носа та лівої лобно-виличної дуги, зі зміщеннями уламків в напрямку зліва-направо, вогнищевим слабо вираженим крововиливом під м`яку мозкову оболонку лівої лобної частки; синці повік та рану лівої брови;
- закриту тупу травму грудей у виді переломів 2-7-го лівих ребер, без порушення цілісності пристінкової плеври;
- поширені синці лівого плеча, передпліччя, кисті та лівої гомілки;
- ознаки загального струсу тіла, у виді крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів.
Ці ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до госпіталізації потерпілої, не виключено, в термін зазначений у постанові 02 грудня 2020 року. Види ушкоджень (синці, переломи, крововиливи) та властивості рани (нерівні, осаднені краї) вказують на їх спричинення значною за силою дією тупих предметів. Виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та при вивченні медичних документів на її ім`я, травматичні зміни кваліфікуються наступним чином:
- закрита черепно-мозкова травма із стовбуровими ураженнями (глибока кома, порушення дихання з розвитком дихальної недостатності) та місцем прикладання сили в ділянці лівої половини лицевого черепа (перелом кісткової спинки носа та лівої лобно-виличної дуги), була небезпечною для життя в момент заподіяння і, у відповідності до п.п. 2.1.2 та 2.1.3 (в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень;
- закрита тупа травма грудей у виді переломів ребер, без порушення цілісності пристінкової плеври як тілесні ушкодження середньої степені тяжкості, за ознакою тривалого (більше 21 доби) розладу здоров`я (п. 2.2.2. цих Правил);
- синці кінцівок як легкі тілесні ушкодження.
Масивність та різноманітність тілесних ушкоджень, їх знаходження на різних анатомічних ділянках тіла, лівобічна локалізація тілесних ушкоджень, наявність ознак загального струсу тіла (у виді крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів), в сукупності, дають підстави стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, зокрема наїзд (удар виступаючими частинами) транспортного засобу на ОСОБА_8 , яка в момент контакту з автомобілем перебувала у вертикальному чи близькому до нього положенні та була повернута до останнього лівою половиною тіла.
Однобічна (зліва) локалізація тілесних ушкоджень, їх знаходження в одній площині, вказують, що транспортний засіб, яким було здійснено наїзд на потерпілу, був вагонного типу, як це і зазначено у постанові. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 специфічних та характерних ознак переїзду через тіло колесом транспортного засобу чи слідів волочіння, не виявлено.
Крім встановлених травматичних змін при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 встановлено виразні хворобливі зміни в серці (наявність виразних склеротичних змін у вінцевих судинах; м`яз дряблої консистенції; крововиливи у товщу передньої стінки лівого шлуночка, з наявністю на його тлі наскрізного розриву стінки; тампонада серця кров`ю). Смерть ОСОБА_8 настала від гострого трансмурального інфаркту передньої стінки лівого шлуночка серця, з розривом його стінки, що призвело до тампонади серця кров`ю.
Між саме причиною смерті та отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями існує не прямий, а опосередкований зв`язок. Тобто, безпосередньо причиною смерті стали не ушкодження, а хронічне захворювання серця, котре мало місце у потерпілої, і ускладнилося у своєму перерізі впливом окремих факторів (травматичний стрес, важкість травматичного процесу та його характер, лежаче положення тощо).
Смерть потерпілої наступила через 14 ліжко-днів після її травмування;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Кременецька РКЛ» №74 від 02 грудня 2020 року, згідно якого ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння не перебував;
- висновком експерта № 1606 від 24.12.2020 підтверджується, що на підставі даних судово-медичної експертизи взірця крові ОСОБА_3 , 1959 року народження при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_3 , відібраної 02 грудня 2020 року о 14 год 15 хв в приміщенні приймального відділення КНП «Кременецька РКЛ» - метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;
- висновком експерта № 1607 від 24.12.2020 підтверджується, що на підставі даних судово-медичної експертизи взірця крові ОСОБА_8 , 1951 року народження при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_8 , відібраної 02 грудня 2020 року о 15 год 30 хв в приміщенні приймального відділення КНП «Кременецька РКЛ» - метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено;
- висновком експерта № 556 від 18.12.2020 підтверджується, що кров від трупа ОСОБА_8 належить до групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою.
В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доказів обвинувачення стороною захисту під час судового розгляду суду не надано.
Аргументи обвинуваченого та його захисника в частині оцінки гальмівного шляху, швидкості руху автомобіля обвинуваченого до уваги судом не беруться, оскільки визначення даних обставин ДТП належить до завдань автотехнічної експертизи (відповідно до п. 1.1.2. розділу ІІ «Інженерно-технічні експертизи» Інструкції №53/5), що може здійснюватись виключно особою, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань (ч. 1 ст. 69 КПК України). На переконання суду, обвинувачений і захисник до переліку таких осіб не належить.
Вихідні дані для проведення автотехнічних експертиз та слідчих експериментів були отримані у спосіб, визначений нормами чинного законодавства та стороною захисту в судовому засіданні не оспорювалися.
Стосовно посилання сторони захисту на те, що пішохід ОСОБА_8 порушила ПДР, слід зазначити наступне.
Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно-небезпечні наслідки, передбачені в ст. 286 частинах 1, 2 або 3 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку.
З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , як встановлено висновками експертиз, рухався у межах населеного пункту зі швидкістю 55…64 кілометрів за годину, що перевищує дозволену норму, суд приходить до висновку, що у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП перебувають саме дії водія автомобіля «Вольво ФШ12», р.н. НОМЕР_1 .
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за ст. 286 частинами 1, 2 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
У ч.1 ст. 75 КК України встановлено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу ОСОБА_3 та його відношення до вчиненого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хворіє, відшкодовував шкоду потерпілій на лікування. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Суд також враховує, що ОСОБА_3 рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах та здійснив маневр, якого не потрібно було здійснювати. Також враховує поведінку потерпілої ОСОБА_8 , яка розпочала перехід проїзної частини дороги поза межами нерегульованого пішохідного переходу, вийшла із заїзної кишені зупинки громадського транспорту, біля задньої частини маршрутного автобуса, з якого вийшла перед цим, на проїзну частину дороги почала її пересікати у напрямку справа-наліво по ходу руху вантажного автомобіля «Вольво ФШ 12», який наближався до неї.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства і вважає, що ОСОБА_3 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними в межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків згідно ст.76 КК України.
З огляду на наведене, суд вважає, що обране обвинуваченому покарання є необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Покликання прокурора на те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому не є достатньою підставою для неможливості застосування щодо нього ст. 75 КК України, оскільки дана норма підлягає застосуванню у випадку, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Визнання вини є одним з аспектів, що підлягає оцінці у такому випадку, однак не носить обов`язкового чи визначального характеру.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення судових експертиз слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття призначеного основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із визначенням 3 (трьох) років іспитового строку.
Згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави: 1307.60 грн за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-20/11667-ІТ; 2288,30 грн за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-20/11668-ІТ; 653.80 грн за проведення судової комп`ютерно-технічної автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/443-ІТ; 980.70 грн за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/120-21/603-ІТ; 2615,20 грн за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/120-21/2012-ІТ, а всього - 7845.60 гривень.
Речові докази: оптичний диск DVD+R RW «VERBATIM», ємкістю 4.7 Gb, із серійним номером «РАР 632ХК10003729», із написом «Аудіозапис виклику екстреної медичної допомоги за 02.12.2020», із записами на ньому аудіо-файлів з назвою «02.12.2020 ДТП », який знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою у цей же строк, з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: