Справа №613/1608/21 Провадження № 1-кп/613/149/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

представника потеріплого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Богодухові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Золочів Золочівського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, працюючого КПМКПВ Харківської міської ради - оператором, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 246 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Богодухівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 13 жовтня 2021 року, укладеною між прокурором Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника.

За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_6 обвинувачується за частиною 4 статті 246 КК України - незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

За змістом угоди про визнання винуватості від 13.10.2021 року, яка укладена сторонами на стадії досудового розслідування, ОСОБА_6 зобов`язався у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні. Крім того, ОСОБА_6 зобов`язався надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується невстановлених досудовим слідством осіб, які приймали участь у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, співпрацювати з правоохоронним органами, органами слідства, прокуратури та суду.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_6 покарання за частиною 4 статті 246 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважав, що угода відповідає вимогам КПК України та під час досудового розслідування порушень не було, є підстави для затвердження угоди.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що угода відповідає вимогам КПК України, просив її затвердити. Також зазначив, що досудове розслідування проведено в повному обсязі, обвинувальний акт підсудний Богодухівському районному суду, підстав для його поверненя не вбачає.

Представник потеріплого ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором не підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідності до частин 1, 2 статті 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Отже, за умови затвердження угоди про визнання винуватості, суд повинен постановити обвинувальний вирок, зміст якого повинен відповідати вимогам, визначених статтею 374 КПК України, зокрема, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, у вироку має бути викладене саме те обвинувачення, зміст якого міститься в угоді про визнання винуватості. При цьому, закон не наділяє суд правом, при затвердженні угоди про визнання винуватості встановлювати інші обставини, або зазначати інші дані, виключати або замінювати їх.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 13.10.2021 ОСОБА_6 обвинувачується у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

За правилами частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (стаття 22 КПК України).

Незважаючи на те, що угода та обвинувальний акт, що надійшов разом з угодою складений лише відносно ОСОБА_6 втім її зміст стосується обвинувачення у спільному з ним вчиненні злочину і інших осіб.

Зокрема, в угоді про визнання винуватості, яка відображає зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення зазначено декількох інших осіб, при цьому одного з них ідентифіковано зазначено його прізвище, ім`я та по-батькові, а саме: ОСОБА_7 , детально викладено обставини, які складають об`єктивну сторону вчиненого злочину та роль цих осіб.

Таким чином, такі посилання на інших осіб в угоді про визнання винуватості неоднозначно вказують на вчинення указаними особами дій, які підпадають під ознаки діянь, передбачених законом про кримінальну відповідальність, що по суті є констатацією винуватості цих осіб у їх вчиненні, хоча стосовно них судовий розгляд не проводився.

Зазначення таких відомостей стосовно указаних осіб, як співучасників, навіть за відсутності їх прізвища дають змогу їх ідентифікувати.

Така преюдиція щодо винуватості вказаних в угоді осіб не лише утворює колізію з нормами КПК України щодо меж судового розгляду та вільної оцінки доказів, а й суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Указаний висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 409/1465/16-к.

За змістом частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/абозакону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

З огляду на викладене, умови угоди про визнання винуватості, укладеної 13.10.2021 між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_6 порушують права, свободи, інтереси інших осіб, які не беруть участь у цьому кримінальному провадженні, що відповідно до пункту 3 частини 7 статті 474 КПК України є підставою для відмови у затвердженні вказаної угоди.

Також слід зазначити, що за угодою про визнання винуватості, завдана злочином шкода не відшкодована, проте її сторони передбачили подачу позову в порядку цивільного судочинства, хоча потерпіла особа не є стороною за угодою, чим порушено права особи, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоду, на пред`явлення позову у кримінальному провадженні, як передбачено положеннями ст.128 КПК України. Тим самим в цій частині умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу, що відповідно до п.1 частини 7 статті 474 КПК України є також безумовною підставою для відмови у затвердженні угоди.

Вислухавши думку прокурора, який вважав можливим призначити справу до судового розгляду та інших учасників кримінального провадження, які не висловили заперечень щодо можливості призначення справи до судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 Кримінального процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Богодухівському районному суду Харківської області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

За таких обставин, керуючись положеннями статей 314-316, 372, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 13 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному 08.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001571, укладеної між прокурором Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, у відкритому судовому засіданні на 21 грудня 2021 року на 10 год. 15 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ