ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/512/21 Справа № 712/7152/21 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.11.2021 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутори, Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, фізична особа-підприємець, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

продовженострок тримання під вартою до 09.12.2021 включно, -

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Черкаського РУПГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002457 від 08.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 296 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування 08.09.2021 близько 15 години 53 хвилин ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в громадському місці на території біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на грубе і нахабне порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень пістолета ПМР № НОМЕР_1 , який мав із собою, та який був заздалегідь заготовлений, тримаючи його у руках приведений у бойову готовність та направлений дульним зрізом у бік осіб, з якими мав конфлікт, а саме ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в свою чергу погрожували предметами спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предметами схожими на вогнепальну зброю, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , не звертаючи увагу на присутність інших осіб та роботу підприємств, установ та організацій, погрожував застосуванням вищевказаного предмета, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

08.09.2021, безпосередньо після вчинення правопорушення, ОСОБА_15 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.09.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2021 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 10.11.2021.

Ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 08.10.2021 ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2021 скасовано та щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком до 07.11.2021.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку слідчого, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Слідчий у клопотанні зазначає, що закінчити досудове розслідування у двохмісячний строк, який спливає 09.11.2021, неможливо, оскільки необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії: повідомити про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, після чого ознайомити підозрюваних та захисника з матеріалами досудового розслідування; виконати вимоги ст. ст. 290-291КПК України; виконати інші слідчі дії.

Строк необхідний для проведення та завершення зазначених вище процесуальних дій складає не менше одного місяця.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений у встановленому законом порядку Черкаською окружної прокуратурою до 3-х місяців.

Слідчий просить врахувати, що необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не змінились та продовжують існувати, зокрема, вказуючи що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, за скоєння якого законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Крім того, останній, в разі зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчиняти дії, спрямовані на приховування речових доказів у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.11.2021 клопотання задоволено, продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 09.12.2021 включно.

Ухвала слідчого судді мотивована проаналізованими ризиками,наведеними у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу, передбаченимип.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя врахував, що з метою уникнення відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, переховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, які були безпосередніми очевидцями даного злочину у зазначеному кримінальному провадженні, а також вчинити нові злочини.

Вказані обставини та ризики виправдовують тримання особи під вартою та не дають підстав для зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою змінитизапобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 год. вечора по 6 год. ранку.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що пред`явлена підозра ОСОБА_7 не аргументована, оскільки кваліфікуючою ознакою є застосування зброї під час порушення громадського порядку. Проте у кримінальному провадженні, в якому затриманий ОСОБА_7 , відсутні допити осіб, які б вказували, що зброя ОСОБА_7 застосовувалась або від його дій була реальна загроза життю або здоров`ю громадян; відсутні докази, що ОСОБА_7 привів зброю в бойовий стан; травматичний пістолет, вилучення якого інкримінують ОСОБА_7 , не мав патрона в патроннику, що свідчить про те, що пістолет не був приведений в бойову дію; у ОСОБА_7 нічого забороненого не вилучали.

Крім того, захисник зазначає, що з показів ОСОБА_7 , наданих слідчому, останній на місці події з`явився випадково і ці покази ніким не спростовано.

Вказує, що слідчий суддя в ухвалі не зазначив з приводу недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та необґрунтовано визнав наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що в періодзастосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, останній покладених на нього судом обов`язків не порушив і декілька разів з`являвся до слідчого та за викликом суду чим спростував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник вважає, що слідчим суддею безпідставно не враховано, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі, цивільна дружина на даний час вагітна, ОСОБА_7 є приватним підприємцем, позитивно характеризується за місцем проживання та місця, де проходив стажування, є студентом юридичної академії і навчається на денному стаціонарі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, слідчого ОСОБА_9 , який підтримав думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_10 , слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , що стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування від суду тавчинення іншого кримінального правопорушення, то на переконання апеляційного суду вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутої ОСОБА_7 підозри, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше підозрюваного тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Так, згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0002457 внесені до вказаного реєстру 08.09.2021 за фабулою: «08.09.2021 близько 15 години 53 хвилин четверо невстановлених осіб, перебуваючи в громадському місці на території біля будинку за адресою: вулиця Хрещатик, 190 м.Черкаси маючи умисел на грубе і нахабне порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальновизнаними правилами поведінки і моральності, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганства групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, не звертаючи увагу на присутність інших осіб та роботу підприємств, установ та організацій, погрожували застосуванням вищевказаного предмета, чим порушили громадський порядок і спокій громадян» з правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 296 КК України.

09.09.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Посилання в апеляційній скарзі захисника підозрюваного на наявність у нього постійного місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, те що він перебуває у цивільному шлюбі, вагітність цивільної дружини, позитивні характеристики, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі дані самі по собі, не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки підозрюваного та відсутності встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо сумнівності повідомленої підозри та елементів фальсифікації, відсутність доказів, то апеляційний суд вважає їх неспроможними, з огляду на стадію кримінального провадження, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки такі перевіряються судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав, що в даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На теперішній час досудове розслідування триває, підстав стверджувати про невідповідність змісту підозри обставинам інкримінованого правопорушення не має, обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу підозрюваного підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводи апеляційної скарги про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на доказах і не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає безпідставними.

Також слідчий суддя дослідив доводи клопотання прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідуваннядо закінчення дії попереднього судового рішення та врахував особливу складність кримінального провадження, для завершення досудового розслідування якого необхідно провести значну кількість процесуальних дій.

Рішення слідчого судді прийнято на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.11.2021 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 09.12.2021 включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді :