Справа № 641/8827/17
№ провадження 1-кп/646/106/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002064 від 29 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за змістом якого ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, розгляд якого не завершений.
Відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого збігає.
Прокурор звернулась до суду з письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжуються до тепер.
Потерпіла підтримала позицію прокурора.
Захисник заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про зміну запобіжного заходу, не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтувавши його відсутністю доказів причетності ОСОБА_6 до загибелі потерпілої.
Суд, вислухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого і його захисника, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного;

- майновий стан підозрюваного;

- наявність судимостей у підозрюваного;

- дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, а санкція останнього, зокрема, передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.
Що стосується особистої ситуації ОСОБА_6 , то він раніше судимий, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, обвинувачується у вчинені нових особливо тяжких насильницьких злочинів в період іспитового строку за вироком суду. В той же час, він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, на час обрання запобіжного заходу мав офіційне місце роботи, і крім того, працював без оформлення трудових відносин ще в двох.
За вищенаведених обставин суд вважає наявними ризики: переховування обвинуваченого від суду та можливості вчинення ним нового злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Суд врахував практику ЄСПЛ, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В той же час, обвинуваченого затримано 06 вересня 2017 року і з цього часу відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, на теперішній час він перебуває в місцях позбавлення волі п`ятий рік.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, викладених в рішеннях по справах: «Попович проти України» від 22 липня 2021 року, «Станіслав Юрійович Чистяков проти України та Інокентій Святославович Вировий проти України» від 24 червня 2021 року, «Карпенко проти України» від 10 червня 2021 року та інших визначено про порушення прав людини внаслідок надмірного тримання під вартою поза розумні строки.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Лабіта проти Італії, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Крім того, усталена практика Європейського суду з прав людини наголошує на безумовному зменшенні з часом ризиків порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Наведене в сукупності свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених під час обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу.
Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини, приходжу до висновку, що під час розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не було надано достатніх та належних доказів на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність продовження до обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому підстав для продовження відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у даному випадку не вбачається.

Разом з тим, приходжу до висновку, що разом з іншими обставинами особистої ситуації обвинуваченого та обґрунтованою підозрою у вчиненні ним інкримінованого злочину, є підстави для обрання відносно нього такого запобіжного заходу як домашній арешт у певний період часу з покладення певних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 140-143, 314-316, 327 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на інший задовольнити.
Змінити обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто по 13.11.2021 включно, звільнивши його негайно з під варти в залі судового засідання, з покладенням на обвинуваченого наступних обов`язків:

- прибувати до Червонозаводського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

- в період часу з 21.00 до 07.00 не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- не виїжджати за межі Харківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілою і свідками,

- носити електронний засіб контролю.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу передати на виконання до органу внутрішніх справ за місцем мешкання обвинуваченого.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 15 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1