Справа № 522/9452/20
Провадження № 1-кп/522/1111/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2021 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000045 від 22 лютого 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Самбір, Львівської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, на початку травня 2018 року більш точна дата не встановлена, ОСОБА_3 , розуміючи особливості переміщення культурних цінностей через митний кордон України, необхідність отримання для цього свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей, маючи умисел на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, знаходячись у невстановленому слідством місці та в невстановлений час з порушенням правил надання послуг поштового зв`язку, з метою ускладнення перевірки під час здійснення митного контролю та неможливості огляду вмісту бандеролі працівниками поштового зв`язку, підготував бандероль - міжнародне поштове відправлення на адресу отримувача: «Adrian Homutescu» (Румунія), при цьому в графі відправник зазначив свого знайомого ОСОБА_6 , який не був обізнаний про його злочині наміри, не зазначивши жодного пояснювального тексту щодо вмісту бандеролі, поклав до нього культурні цінності у виді: монет-дельфінів, приблизний час створення ОСОБА_7 VI-IV ст. до н.е., у кількості 15 шт., монет-дельфінів, приблизний час створення ОСОБА_7 IV ст. до н.е., у кількості 2 шт., чим здійснив його приховування.

2. В подальшому, продовжуючи свої умисні дії, направлені на переміщення через митний кордон України культурних цінностей, 11.05.2018 точний час не встановлено ОСОБА_3 усвідомлюючи, що виконав усі необхідні дії для переміщення через митний кордон України до Республіки Румунія, шляхом приховування від митного контролю вказаних культурних цінностей, через відділення поштового зв`язку № 6 м. Чернігів розташованого за адресою: м. Чернігів, проспект миру, 17, не повідомляючи працівників пошти щодо вмісту бандеролі, здійснив відправлення вказаного міжнародного поштового відправлення, якому оператором поштового зв`язку присвоєно номер: RС 140584206 UA.

3. В подальшому, вказане міжнародне поштове відправлення згідно технічної схеми УДППЗ «Укрпошта», з метою його відправки до Республіки Румунія було направлено співробітниками відділення поштового зв`язку №6 м. Чернігів до УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 26.

4. Після цього, 05.06.2018 в ході проведення тимчасового доступу (виїмки) до речей і документів у приміщенні цеху оброблення та перевезення пошти УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Одеса, вул. Средньофонтанська, 26, слідчим відділом УСБУ в Одеській області вилучено вищевказане міжнародне поштове відправлення RС 140584206 UA, в якій містилось: монети-дельфіни, приблизний час створення Ольвія VI-IV ст. до н.е., у кількості 15 шт. та монети-дельфіни, приблизний час створення Ольвія IV ст. до н.е., у кількості 2 шт., які ОСОБА_3 намагався перемістити через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю. Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей у міжнародному поштовому відправленні RС 140584206 UA, однак вказані дії не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 :
5. У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у повному обсязі, у вчиненні злочину вказаного у вироку, та підтвердив фактичні обставини при яких він намагався здійснити контрабанду культурних цінностей, у вчиненому розкаюється.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 :
6. Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України, як: закінчений замах на контрабанду, тобто закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості:
7. 02.12.2021 між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який згідно із статтею 37 КПК України має повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості.
8. При укладенні угоди прокурор врахував обставини зазначені в ст. 470 КПК України: ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього; характер та тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.
9. Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України.
10. Цією угодою, з урахуванням пом`якшуючих обставин: повного визнання вини, щирого каяття, вчинення злочину вперше, наявності позитивних характеристик та відсутності тяжких наслідків сторони погодили на призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. 69 КК України за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України у виді штрафу.

11. Крім того, угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Позиція учасників судового розгляду:
12. В судовому засіданні прокурор, підтвердив добровільність укладення угоди, та вважав за необхідне затвердити її.
13. Обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
14. Захисник підтвердив добровільність укладеної угоди.

Мотиви ухвалення рішень щодо питань, які вирішуються судом та положення закону, якими керувався суд:
15. Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
16. Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим є правильною за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України. Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано виключно суспільним інтересам.
17. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
18. Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.
19. На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди.
20. У рамках даного провадження є процесуальні витрати, які необхідно стягнути із обвинуваченого на користь держави.
21. Відповідно до ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

22. Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про розстрочення сплати процесуальних витрат, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, на 12 місяців.
23. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе розстрочити сплату процесуальних витрат, ураховуючи також те, що обвинуваченому погоджено покарання у виді штрафу.
24. Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

25. Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

26. Зважаючи на те, що вилучені у ОСОБА_3 культурні цінності є предметом злочину вказаного у ч. 1 ст. 201 КК України, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію - безплатно звернувши їх на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
1. Затвердити угоду, укладену 02 грудня 2021 року між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України.
2. ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 205 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 34 000 грн (тридцять чотири тисячі гривень) в доход держави.
3. Зобов`язати ОСОБА_3 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу Приморський районний суд м. Одеси шляхом надання документу про сплату штрафу.

4. Застосувати спеціальну конфіскацію до предметів злочину, а саме: монети-дельфіни, приблизний час створення Ольвія VI-IV ст. до н.е., у кількості 15 шт. та монети-дельфіни, приблизний час створення Ольвія IV ст. до н.е., у кількості 2 шт. безплатно звернувши їх на користь держави та передати їх у власність до Одеського Державного археологічного музею Національної академії наук України.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи металів і складів №1125-х у розмірі 2 860 грн (дві тисячі вісімсот шістдесят гривень).
6. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової мистецтвознавчої експертизи №18-2583/2877/15 у розмірі 24 310 грн (двадцять чотири тисячі триста десять гривень).
7. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №121 у розмірі 2 512, 16 грн (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень шістнадцять копійок).
8. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №147 у розмірі 2 512, 16 грн (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень шістнадцять копійок).
9. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №4 у розмірі 2 614, 88 грн (дві тисячі шістсот чотирнадцять гривень вісімдесят вісім копійок).
10. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення додаткової судової почеркознавчої експертизи №46 у розмірі 3 922, 31 грн (три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні тридцять одну копійку).
11. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи № 40 у розмірі 2 451, 45 грн (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна гривня сорок п`ять копійок).
12. Розстрочити ОСОБА_3 сплату суми процесуальних витрат на загальну суму в розмірі 41 182, 97 гривень, строком на 12 (дванадцять) місяців з щомісячними платежами в розмірі 3 431, 92 коп. (три тисячі чотириста тридцять одна гривня дев`яносто дві копійки) на користь держави.
13. Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.
14. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

15. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

16. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

17. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8

02.12.2021