Номер провадження:1-в/521/111/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «ОВК №14» - ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у режимі відео конференції (дистанційного судового засідання) клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засудженого 03.04.2018 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, суд
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ).

Засуджений ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Представник ДУ «ОВК №14» заперечевував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки ОСОБА_5 має діюче стягнення, яке не погашено.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд в межах територіальної юрисдикції якого відбуває засуджений покарання вправі вирішити питання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналізуючи статтю 6 КВК України можна дійти висновку, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону.
Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.
Як вбачається з особової справи, засуджений ОСОБА_5 неодноразово судимий, а саме:
14.10.2010 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
16.05.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
13.07.2012 року за ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 30.06.2015 року умовно-достроково на 5 місяців 23 дні;
21.12.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
На теперішній час ОСОБА_5 засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2018 року за ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 03.04.2018 року, кінець строку 03.05.2022 року.
Згідно матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.04.2018 року. Під час тримання в Одеській УВП (№ 21) характеризувався посередньо, заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Під час тримання в Ізмаїльській УВП (№ 22) характеризувався посередньо заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Під час тримання в Ольшанська ВК (№53) характеризувався посередньо, заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
29.05.2019 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», м. Одеси, був розподілений до відділення СПС №4. За час відбування покарання характеризується посередньо. До дисциплінарної відповідальності притягувався 6 (шість) разів та відповідно ч. 14 ст. 134 КВК України визнався таким, що стягнень не має, однак 20.08.2021 року допустив грубе порушення режиму тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Має 3 (три) заохочення. На виробництві установи працевлаштований у цеху металевих конструкцій. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримуються правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, але не має достатнього рівня необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з байдужістю. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. У реалізації програм диференційованого виховного впливу та у організації виховних заходів участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне. Згідно ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Родинні стосунки та соціально - корисні зв`язки підтримує з матір`ю: ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 також встановлено, що адміністрація колонії вважає передчасним застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на посередню поведінку ОСОБА_7 за весь період відбування покарання та данні про його попередні судимості, а саме те, що засуджений раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, після чого вчинив новий злочин.
Враховуючи тяжкість злочину, за яким ОСОБА_5 засуджено, його поведінку під час відбування покарання, зокрема значну кількість стягнень за час відбування покарання, що свідчить про нестабільність поведінки засудженого та говорить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та вперто не бажає цього робити.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, наведені в клопотанні засудженого ОСОБА_7 обставини не можуть бути розцінені як такі, що свідчать про можливість його умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що процес виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому, на думку суду, останній залишається бути суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих його даних, тяжкості та обставин злочину за який він засуджений, а також значної частини невідбутого строку призначеного покарання.
Таким чином, на даний час суд вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) - відмовити.

Копію ухвали направити засудженому та до Державної установи «Одеська виправна колонія №14».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом встановленого законом строку з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1