Справа № 308/5851/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
03.11.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду :
прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/460/21, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , гр. України, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,
продовжено строк тримання під вартою, на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 18 жовтня 2021 року включно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є необґрунтованою, просить її скасувати. Стверджує, що суд, при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_6 раніше не судимий, а на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Зазначає, що справу відносно нього «сфабриковано», при цьому слідчими не було проведено відтворення події від 17.02.2021 та не додано відеозапис з камер відеоспостереження. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує і на те, що обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим. Стверджує, що зобов`язується не ухилятися від кримінальної відповідальності та з`являтися до суду на першу вимогу. Просить звільнити його з-під варти, встановивши іспитовий строк.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від 3 до 5 років), у тому числі й наявність у провадженні судді ОСОБА_7 обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , за яким останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КПК України, дані про особу обвинуваченого (не одружений, дітей та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків), відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту потерпілої та свідків.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків - переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів, незаконний вплив на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших злочинів або продовження того, в якому обвинувачується.
Погоджуючись із вищезгаданими висновками, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку тим фактам, що потерпілою за обвинувальним актом є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої обвинувачений ОСОБА_6 може застосовувати заходи психологічного та фізичного впливу задля зміни даних нею показів під час досудового розслідування, і при цьому, свідки судом не допитані, що свідчить про те, що ОСОБА_6 може вступати з ними в позапроцесуальні контакти для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого йому діяння, а також поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування, зокрема встановлені судом обставини щодо спроби ОСОБА_6 підпалити житловий будинок за місцем проживання матері, що є місцем його реєстрації.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як під час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити те, в якому обвинувачується, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, у тому числі його поведінки під час досудового розслідування, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 зобов`язується не ухилятися від кримінальної відповідальності та з`являтися до суду на першу вимогу, - апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 і не дають підстав для застосування щодо нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.
Заявлене обвинуваченим в апеляційній скарзі прохання про застосування до нього ст. 75 КК України апеляційний суд до уваги не бере, оскільки відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону положення цієї статті не можуть бути застосовані під час підготовчого судового засідання чи судового розгляду кримінального провадження, зокрема при обранні запобіжного заходу чи його продовженні, а можуть бути застосовані виключно після судового розгляду кримінального провадження при ухваленні обвинувального вироку та призначенні обвинуваченій особі покарання.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений ОСОБА_6 і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілого або вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати те, у якому обвинувачується, однак, обставини, на підставі яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, його тяжкість та інші наведені вище судження, а також дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини, за яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу, наявність та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та обґрунтовано визначив заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є мінімальною, і на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали (до 18.10.2021) на момент розгляду апеляційним судом апеляційної скарги закінчився, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, до 18 жовтня 2021 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :