ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/1300/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/886/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
іменем України

16 листопада 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 липня 2021 року про відмову в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого: 08.04.2009 року Апеляційним судом Запорізької області за ч.4 ст.187, п. 6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, початок строку: 19.09.2008 року, кінець строку: 29.11.2022 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд в ухвалі зазначив, що він має 14 заохочень, 7 стягнень, які погашені, відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, відбув 3/4 частини строку за рахунок зарахування попереднього ув`язнення згідно із ст. 72 КК України. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 01.10.2008 року, ОСОБА_8 почав працювати лише з 2020 року, що дає підстави вважати про те, що він не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці та щирим каяттям, а лише став на цей шлях, що в цілому є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , не погоджуючись рішенням суду, вказує на те, що ОСОБА_8 9 років виконував обов`язки електрика, але адміністрацією установи не було оформлено трудові відносини з ним. Засуджений заохочувався, останнє стягнення погашено у 2014 році. За вироком не має цивільного позову. Тому вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , які підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги сторони захисту без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до усталеної судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як випливає з матеріалів справи та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» засуджений ОСОБА_8 має 14 заохочень, 7 разів порушував умови відбування покарання, за що до нього було застосовано стягнення, які погашені у встановлено законом порядку. За рисами характеру цілеспрямований, стриманий, спокійний. В колективі серед засуджених неконфліктний, володіє почуттям колективізму. По відношенню до представників адміністрації установи тактовний, ввічливий, в бесідах щирий. На заходи виховного впливу реагує добре. До азартних ігор, жаргону, вживання спиртного та наркотичних речовин схильність не проявляє. Виконує всі вимоги санітарії та особистої гігієни: зовнішній вигляд охайний, спальне місце утримує завжди у належному санітарному стані. На профілактичних обліках не перебуває. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом побачень, телефонних дзвінків, отримує від рідних посилки та передачі. Згідно вироку суду позову не має.
З довідки про заробітну плату засудженого, довідки ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», довідки ТОВ «Епоха» від 13.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_8 за час відбування покарання в установі за період з серпня 2009 року по липень 2019 року не працював і заробітна плата не нараховувалась. З серпня 2019 року і по теперішній час засуджений знаходиться на дільниці соціальної реабілітації, працює за договором цивільно-правового характеру. Виконує роботи із благоустрою дільниці.
Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що наявні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до ОСОБА_8 , оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Так, 12.12.2017 року ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні заохочувальної пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення;

12.03.2019 року ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як такому, що не довів своє виправлення.

Згідно із ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З наданої характеристики з установи виконання покарань, довідки про заохочення та стягнення, довідки про заробітну плату випливає, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» з 21.08.2009 року. За весь час відбування покарання отримав 14 заохочень, більшість з яких датована за 2020 рік, перед настанням строку для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, при цьому 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог утримання. За час відбування покарання в установі за період з серпня 2009 року по липень 2019 року не працював і заробітна плата не нараховувалась. З серпня 2019 року і по теперішній час засуджений знаходиться на дільниці соціальної реабілітації, працює за договором цивільно-правового характеру на об`єкті ТОВ «ЕПОХА», що не дає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 довів своє виправлення.

Згідно із матеріалами справи, засуджений ОСОБА_8 відбув 3/4 частини строку, зокрема за рахунок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання згідно із ст.72 КК України.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Посилання апелянта про те, що засуджений 9 років виконував обов`язки електрика, але адміністрацією установи не було оформлено трудові відносини з ним, жодними доказами не підтверджені та не спростовують встановлені обставини про те, що поведінка ОСОБА_8 протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною.

Не приймаються до уваги доводи захисника про те, що останнє стягнення було погашено у 2014 році, оскільки обставини неодноразового притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності за весь час відбування покарання не свідчать про наявність позитивного процесу змін в особистості засудженого, що не дає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 довів своє виправлення.

Сам факт відсутності цивільного позову не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до ОСОБА_8 ..

Позитивні відомості про особу ОСОБА_8 ще не свідчать про те, що він довів своє виправлення, та, зважаючи на характеристику особи в цілому, не мають достатнього ступеня доведеності обставин, які мають бути прийняті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

А тому процес змін в особистості засудженого ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, ще не свідчить про його виправлення.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів, та не приймає до уваги доводи захисника, які фактично обґрунтовані тими же обставинами та відомостями про особу засудженого, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 липня 2021 року про відмову в задоволенні спільного клопотання комісії ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4