УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, одружений, має повну загальну середню освіту, працює на посаді слюсаря ВП «ЗАЕС», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 07.11.2021, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 07.11.2021, встановлено, що 07.11.2021, приблизно о 11 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Академіка Курчатова у м. Енергодарі, Запорізької області, зі сторони вул. Енергодарське шосе у напрямку вул. Молодіжної, зі швидкістю, що перевищує дозволену швидкість руху у населених пунктах.

У цей же час, пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився, на правому узбіччі по вул. Академіка Курчатова, неподалік ТОВ «Автодом», за межами проїзної частини, де займався ремонтом свого велосипеда.

Під час руху по вул. Академіка Курчатова, водій ОСОБА_4 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи із злочинною недбалістю, не впорався з керуванням, змінив напрямок свого руху вправо, допустив виїзд на праве, по ходу свого руху, узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 10.1, 12.4 та 12.9б), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

07.11.2021 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК.

08.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході проведення якого зафіксовано подію ДТП, слідову інформацію, розташування автомобіля та пішохода, а також їх пошкодження та стан проїзної частини в місці події; протоколом огляду відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження встановленої в районі місця ДТП, на якому зафіксовано всі обставини та механізм даної дорожньо-транспортної пригоди; протоколом проведення медичного огляду ОСОБА_4 на встановлення факту вживання алкогольних напоїв, відповідно до якого, на момент ДТП ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Крім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе впливати на потерпілих та свідків, шляхом погроз, вмовляння, або ж зможе схилити останніх давати неправдиві показання.

Також, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування (затягувати його проведення), мотивуючи неможливістю своєї явки будь яким чином.

Окрім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, та через яку наступили тяжкі наслідків (смерть потерпілого).

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, та просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, та щиро розкаявся.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, якими воно обґрунтовано, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 07.11.2021, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

07.11.2021 о 15-40 год. складено протокол, згідно якого ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Фактично ОСОБА_4 був затриманий 07.11.2021 о 14-20 год., що підтверджено прокурором у судовому засіданні.

08.11.2021, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході судового розгляду клопотання, та не оспорюється стороною захисту.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 10 років, який хоча і є необережним злочином, проте, у час його вчинення підозрюваний перебував у стані алкогольного сп`яніння. допустив порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до тяжких наслідків, загибелі особи.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.

Так, підозрюваний з врахуванням тяжкості покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; з урахуванням того, що досудове розслідування наразі триває, знаходиться на початковій стадії він може незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які слідчий зазначав у клопотанні, то слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено їх наявність.

Так, у клопотанні та у судовому засіданні не зазначено, яким іншим способом ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, а щодо можливості вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, то вказаний ризик є припущенням органу досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 до затримання не притягався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи існування ризиків, доведених слідчим та прокурором, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а також оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності ОСОБА_4 до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, обставини вчиненого злочину, а також насідки, які настали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування на даній стадії кримінального провадження до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель особи, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати у даному кримінальному провадженні розмір застави.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, однак на переконання слідчого судді, такий запобіжний захід з урахуванням обставин кримінального правопорушення та його тяжких наслідків, не може бути достатнім стримуючим фактором, який міг би беззаперечно запобігти вищевказаним ризикам.

З огляду на викладені вище обставини, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 07 листопада 2021 року, тобто до 05 січня 2022 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 05 січня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 листопада 2021 року.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1