Справа № 338/1297/18
Номер провадження 1-кп/350/11/2022
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

14 лютого 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів матеріали кримінального провадження №0000199, яке внесене до ЄРДР 05.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4
суд, -
в с т а н о в и в :
У провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000199, яке внесене до ЄРДР 05.08.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження відносно обвинувачених раніше обраних запобіжних заходів, в яких просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивовані тим, що 01.11.2018 Рожнятівським районним судом стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30.12.2018 включно. В подальшому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених неодноразово продовжено.

У клопотанні вказано, що закінчується строк дії ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Підстав для зміни чи скасування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор підтримав подані ним клопотання та просив продовжити обвинуваченим дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили клопотання про зміну їм запобіжного заходу на більш м`який. Їх захисник - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію обвинувачених.

Заслухавши учасників судового провадження та вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2021 було продовжено обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дію раніше застосованого до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 17 лютого 2022 року включно.

Суд вважає, що до вказаної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що станом на день розгляду клопотання прокурора продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, на які також посилається сторона обвинувачення, як на підставу задоволення вимог, зазначених у клопотанні, зокрема те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, максимальна міра покарання якого становить 10 років та усвідомлюють неминучість покарання за імовірне вчинене кримінальне правопорушення. Окрім цього, можуть впливати на інших учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, вік обвинувачених, стан їхнього здоров`я, сімейний стан.

За таких обставин, раніше застосований відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, виключає можливість ухилення обвинувачених від суду, а тому суд не вбачає підстав для зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який.

Даних про те, що обвинувачені не можуть утримуватись в умовах слідчого ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять. Обвинувачені не є особами, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Все вищевикладене в сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, а обмеження їх конституційних прав в даному випадку є виправданим і таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

На час розгляду питання продовження строку тримання обвинувачених під вартою, ризики, які раніше були підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених не відпали, цей запобіжний захід підлягає продовженню, у зв`язку із чим, у задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за даними обвинувального акту, вчинене із застосуванням насильства та спричинило смерть потерпілого, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

За змістом частини четвертої статті 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Строк тримання під вартою обвинуваченим слід визначити з урахуванням вимог ч.1 ст.197 КПК України, за змістом якої, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст.176-178, 197, 315, 316, 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора пропродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.
Продовжити обвинуваченим :
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 14 квітня 2022 року включно;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів до 14 квітня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору і направити начальнику ДУ "Івано-Франківської установи виконання покарань (№12)" для виконання.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1