Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/550/21 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2021.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком до 20.11.2021, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , начальника Тячівського МУВГ, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000167, відомості про яке 10.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 працюючи відповідно до наказу голови Державного агентства водних ресурсів України на посаді начальника Тячівського міжрайонного управління водного господарства, яке належить до сфери управління Державного агентства водних ресурсів, до обов`язків якого, згідно укладеного з ним контракту, входить організація роботи щодо виконання завдань відповідно до положення про Тячівське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 20.04.2012 за №214, дотримання та забезпечення дотримання працівниками вимог Закону України «Про запобігання корупції», подача в установленому порядку БУВР ТИСИ квартальну, річну фінансову та іншу звітність організації, забезпечувати ефективне використання за призначенням, збереження та відновлення закріпленого за організацією на праві оперативного управління державного майна, забезпечення раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, виконання інших завдань, необхідних для забезпечення діяльності організації, та який користується правом діяти від імені організації,

-2-

представляти її інтереси на підприємствах, в установах та організаціях, укладати від мені організації правочини відповідно до законодавства, відкривати рахунки в органах казначейства, розпоряджатися коштами організації в межах обсягів, затверджених кошторисом та у порядку визначеному законодавством, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства, видавати у межах своєї компетенції накази, доручення, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників організації, вирішувати інші питання, що згідно із законодавством, актами Агентства, положенням про організацію та укладеним контрактом належать до його компетенції як керівника, представляти інтереси організації у судових органах відповідно до законодавства.

Відповідно до положення про Тячівське міжрайонне управління водного господарства, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 20.04.2012 за №214, ОСОБА_9 являвся службовою особою територіального органу виконавчої влади у сфері водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України, до повноважень якого, згідно п.5.4 положення належало: самостійне вирішення питань діяльності управління, розпорядження коштами та майном управління відповідно до чинного законодавства; призначення на посади та звільнення з посади головного інженера за погодженням з Держводагенством та БУВР Тиса, діяти без довіреності від імені Управління, представлення Управління в підприємствах, установах та організаціях тощо.

Таким чином згідно ч.3 ст.18 КК України, являючись службовою особою державного органу, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у період з 2017 по грудень 2020 року ОСОБА_9 , працюючи на посаді начальника Тячівського МУВГ, достовірно знаючи про те, що у фізичних осіб - підприємців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відсутні погодження Державною службою геології та надр України щодо робочих проектів з розчистки гірських річок, розроблений ВКП «ЗакарпаттяВодПроект», а також відсутні спеціальні дозволи на користування надрами, ігноруючи вимоги визначені ч.2 ст.86 Водного кодексу України якою передбачено, що місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями, а також робіт, пов`язаних з будівництвом, облаштуванням та утриманням інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та те, що вони розпочали виконання робіт з розчистки русла річок Тячівського району Закарпатської області, допустив службову халатність через несумлінне ставлення до своїх функціональних обов`язків, що виразилось у не забезпеченні належного обліку, дотримання природоохоронного законодавства під час надання фізичними особами-підприємцями ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 послуг з розчистки русла АДРЕСА_1 , а навпаки допустив вказаних суб`єктів господарської діяльності без наявності дозвільних документів до виконання будівельних робіт по розчисті русла вказаних річок.

В свою чергу, за період з кінця 2017 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по грудень 2020 року, фізичною особою підприємцем ОСОБА_10 під час

-3-

надання послуг з «розчистки русла р.Теребля в межах села Дулово Тячівського району Закарпатської області», скориставшись службовою халатністю ОСОБА_9 , незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 12 080 метрів кубічних, які реалізовані різним суб`єктам господарської діяльності, що спричинило державним інтересам збитків на суму 12 176 640 грн.

За цей же саме період фізичною особа-підприємцем ОСОБА_12 , під час надання послуг з «розчистки русла р.Тересва в межах с.Тересва Тячівського району Закарпатської області», користуючись службовою халатністю ОСОБА_9 незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 8762 метрів кубічних, які реалізував різним суб`єктам господарської діяльності, чим самим державним інтересам було завдано збитків на суму 8 832 096 грн.

В той же час, починаючи з початку 2018 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по грудень 2020 року, фізичною особа-підприємцем ОСОБА_11 , під час надання послуг з «розчистки русла р.Тиса в межах м.Тячів Тячівського району Закарпатської області», користуючись службовою халатністю ОСОБА_9 незаконно здійснено видобуток корисних копалин загальнодержавного значення - річкових наносів (піщано-гравійної суміші), об`ємом 34 819 метрів кубічних, які вказаний підприємець реалізував різним суб`єктам господарської діяльності, чим самим державним інтересам було завдано збитків на суму 35 097 552 грн.

Внаслідок неналежного виконання начальником Тячівського МУВГ ОСОБА_9 своїх службових обов`язків, що виразилось у підписанні з фізичними особами підприємцями ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , договорів про надання послуг з розчистки русла АДРЕСА_1 », за відсутності дозволу Держгеонадра України державним інтересам завдано збитків на суму 56108 288 грн., тим самим завдавши державі тяжких наслідків, оскільки сума завданої шкоди у 250 разів і більше перевищує встановлений на 2020 рік неоподаткований мінімум доходів громадян

За таких обставин, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та 20.09.2021 йому повідомлено про підозру у скоєнні даного кримінального правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_9 , а саме ч.2 ст.367 КК України є нетяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо надання послуг по розчистці русел річок на території Тячівського району та які підлягатимуть допиту в якості свідків та на інших підозрюваних з метою укриття ними доказів. Знаходячись на волі, ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відмовляючи у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вказав на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Разом з тим, на думку слідчого судді, слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваного, який одружений, має постійне

-4-

місце проживання, раніше не судимий, у зв`язку з чим прийшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає проте, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5-ти років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або незаконно впливати на свідків у цьому провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. В обґрунтування доведеності ризиків прокурор просить врахувати те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5-ти років, внаслідок вчиненого ним злочину державі завдано збитки у особливо великому розмірі, який складає 56 108 288 грн. Окрім того, ОСОБА_9 з урахуванням відомих йому обставин кримінального провадження може впливати на свідків та інших підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_12 . ОСОБА_11 , з метою укриття доказів ними та дачі неправдивих показань. Аналогічним чином ОСОБА_9 може впливати на понятих, спеціалістів та експертів залучених у цьому кримінальному провадженні. Сукупність наведених обставин, на думку прокурора свідчать про те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід не зможе достатнім чином забезпечити дотримання ОСОБА_9 належної процесуальної поведінки.

Судове провадження розглядається за відсутності, підозрюваного, захисника, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-5-

Згідно ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 цієї статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст.184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісту викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали прокурор, підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_13 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_9 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у його вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_9 про підозру, копія якого 20.09.2021 з урахуванням положень ст.278 КПК України, останньому вручена (а.п. 11-13). При цьому, колегія суддів вважає, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

-6-

При прийнятті судового рішення апеляційним судом враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього будь - якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строку покарання ОСОБА_9 , виходить за межі визначених законом повноважень прокурора та суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10 ч.1 ст.7 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, були враховані судом при прийнятті рішення, у зв`язку з чим і зроблено обґрунтований висновку про необхідність відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_9 .

Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має постійне місце проживання.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку з чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Крім того апеляційний суд приймає до уваги і те, що 20.11.2021 в даному кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, прокурор під час апеляційного розгляду доказів продовження такого строку не надав, а застосування запобіжного заходу апеляційним судом поза межами строку досудового розслідування буде свідчити про порушення вимог ч.3 ст.197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-7-

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2021 щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: