Справа № 629/3015/21
Номер провадження 1-кп/629/94/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000090 від 13.04.2021 року за обвинуваченням:

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, ніде не навчається та не працює, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

28.02.2022 року до суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим.

Враховуючи вище вказане, беручи до уваги введення воєнного стану на території України, з метою забопігання поширенню коронавірусу, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу буде вирішуватися головуючим суддею за відсутністю обвинувачених.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 , посилаючись на те, що відсутні будь-які ризики застосування до обвинувачених найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В своїх клопотаннях захисники вказують на те, що в даному кримінальному провадженні невірно визначений склад кримінального правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Крім того, в клопотаннях зазначено перелік норм та рішень ЄСПЛ, які на думку сторони захисту є умовою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, а саме на домашній арешт. Також захисник ОСОБА_4 просив врахувати стан здоров"я його підзахисного.

Захисник ОСОБА_7 надав до суду телефонограму, в якій заперечував проти клопотання прокурора та просив у зв"язку з неможливістю прибути у судове засідання розглянути клопотання за його відсутності.

Законний представник неповнолітнього у судове засідання не з"явився.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

При вирішенні зазначених клопотань суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, з застосуванням насильства та наявний ризик, передбачений п.п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть переховуватися від суду, оскільки останні покинули місце події та були затримані о 17 годині 30 хвилин 13.04.2021 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов"язків.

Як зазначено в ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов"язку суду забезпечити належний захист не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року « Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Доводи захисту про те, що обвинувачений страждає рядом захворювань, та перебуває на диспансерному обліку на думку суду недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов"язків покладених на обвинуваченого, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який йому інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. Доказів про те, що ОСОБА_5 у зв"язку з захворюванням не може перебувати у умовах слідчого ізолятора до суду не надано.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою або його зміни відносно обвинувачених суд виходить з необхідності уникнення ризику, визначеному в ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачені можуть переховуватись від суду, що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення в якому вони обвинувачуються, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, міцність соціальних зв"язків обвинувачених в місці їх постійного місця проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та зазначає, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення обвинувачених, як виключну міру запобіжного заходу, а тому залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою до 29 квітня 2022 року включно без визначення розміру застави, враховуючи п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України та вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 197, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт -відмовити.

Клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області -задовольнити.

Неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 29 квітня 2022 року включно в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до шістдесяти днів, тобто до 29 квітня 2022 року включно в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 28.02.2022 року.

Копію ухвали вручити адвокату ОСОБА_4 , прокурору та направити адвокату ОСОБА_7 , законному захиснику, обвинуваченим та ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1