УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000083 від 11.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3612, ч. 3 ст. 362 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 11.05.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3612, ч. 3 ст. 362 КК України.
Досудове розслідування розпочате на підставі заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що окремі співробітники Головного управління Національної поліції в Одеській області вимагають у нього надання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на території Одеської області діє група осіб з числа співробітників ГУНП в Одеській області, які організували незаконну схему по отриманню неправомірної вигоди шляхом несанкціонованого втручання в роботу Інформаційно телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі ІПНП) з метою копіювання та збуту інформації з обмеженим доступом, яка в ній міститься, що призводить до її витоку, за попередньої змовою групою осіб.
Організатором вказаної злочинної схеми являється оперуповноважений Відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , який здійснює пошук так званих «клієнтів» з числа мешканців Одеської області, яким необхідна інформація з ІПНП. ОСОБА_5 особисто проводить зустрічі і переговори з «клієнтами», отримує «замовлення» та визначає ціну «послуг» по наданню інформації з обмеженим доступом з ІПНП (анкетні дані, місця проживання, паспортні дані, судимість, зв`язки, інформація щодо скоєння адміністративних правопорушень, власників зареєстрованих транспортних засобів тощо).
03.11.2021 з метою не допущення втрати речей та документів, що можуть містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого суді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2021 року, слідчим у період часу з 17:39 год. по 20:20 год. 03.11.2021 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, під час проведення обшуку виявлено: 2-літрову пластикову пляшку з етикеткою Pepsi, повну рідини невідомого походження, разом із саморобним мундштуком, яку вилучено та поміщено до сейф пакету L 1005549, поліетиленовий пакет, прозорого кольору, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору, який вилучено та поміщено до сейф пакету S 2050604, пластикову упаковку, в якій міститься порошкоподібна речовина білого кольору, який вилучено та поміщено до сейф пакету S 2050605.
Того ж дня вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладено, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.
Власник майна про дату та час судового засідання сповіщений, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
3. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
3.1.Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000083 від 11.05.2021 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3612, ч. 3 ст. 362 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
За результатом проведення слідчих (розшукових) дій встановлено ряд осіб, які організували незаконну схему по отриманню неправомірної вигоди шляхом несанкціонованого втручання в роботу Інформаційно телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі ІПНП) з метою копіювання та збуту інформації з обмеженим доступом, яка в ній міститься, що призводить до її витоку. До вказаних осіб належить, зокрема організатором вказаної злочинної схеми являється оперуповноважений Відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , який здійснює пошук так званих «клієнтів» з числа мешканців Одеської області, яким необхідна інформація з ІПНП. ОСОБА_5 особисто проводить зустрічі і переговори з «клієнтами», отримує «замовлення» та визначає ціну «послуг» по наданню інформації з обмеженим доступом з ІПНП (анкетні дані, місця проживання, паспортні дані, судимість, зв`язки, інформація щодо скоєння адміністративних правопорушень, власників зареєстрованих транспортних засобів тощо).
Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 03.11.2021 року, відповідно до протоколу обшуку від 03.11.2021 року, того ж дня, у період часу з 17:39 годин по 20:20 годин, за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, в ході якого було виявлено на вилучено речі і документи, перелік яких міститься у клопотанні.
Вилучені речі мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вилучені речі можуть містити інформацію у тому числі про можливі інші епізоди злочинів і підлягають детальному аналізу, а також необхідне проведення експертних досліджень та збереження речових доказів.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучені речі, відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені предмети, перелік яких міститься у клопотанні, можливо зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій, а також містять в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання предмету речовим доказом від 04.11.2021 року, відповідно до якої вилучені речі, перелік яких міститься у клопотанні, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вищезазначені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі, з забороною відчуження, користування та розпорядження.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000083 від 11.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 3612, ч. 3 ст. 362 КК України задовольнити.
Накласти арешт з забороною розпорядження, відчуження та користування на вилучений в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , 2-літрову пластикову пляшку з етикеткою Pepsi, повну рідини невідомого походження, разом із саморобним мундштуком, які вилучено та поміщено до сейф пакету L 1005549, поліетиленовий пакет, прозорого кольору, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору, які вилучено та поміщено до сейф пакету S 2050604, пластикову упаковку, в якій міститься порошкоподібна речовина білого кольору, які вилучено та поміщено до сейф пакету S 2050605.
Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1