Справа № 194/476/20
Номер провадження № 1-кп/194/23/21
УХВАЛА
08 вересня 2021 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2020 року за № 0000071 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що під час проведення досудового розслідування до нього збоку працівників поліції ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області) застосовувався примус, підбурювання до вчинення кримінального правопорушення, погрози та фізичне насилля.

Захисник адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про проведення перевірки зазначених фактів.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти клопотання, оскільки проведення досудового розслідування щодо цих фактів ніяким чином не впливає на розгляд даного кримінального провадження та затягне розгляд справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Згідно ч. 3 ст. 17 КПК України, підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Статтею 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Орієнтуючись на усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформовану у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень Європейського суду з прав людини», застосовуються як джерело права, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року з наступними протоколами, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому у місті Полтаві, організувати проведення перевірки стосовно вказаних в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 фактів застосування до нього недозволених методів впливу, підбурювання, встановлення осіб, що, зі слів обвинуваченого, вчиняли такий вплив, враховуючи, що усна заява обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів фізичного та психологічного впливу, примусу і підбурювання до вчинення кримінального правопорушення, має істотне значення для кримінального провадження, і перевірка даних обставин не може бути проведена іншим шляхом.

Під час виконання даного доручення детально перевірити викладені обвинуваченим доводи, допитавши останнього, працівників ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області), інших осіб (ймовірних свідків) по обставинам, повідомленим обвинуваченим, зібрати письмові докази, які необхідні для з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення та прийняти процесуальне рішення, копію якого з матеріалами направити до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

З огляду на те, що обвинувачений, на даний час перебуває під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту та з метою не порушення строків розгляду справи, суд наголошує, що перевірку необхідно провести в найкоротший термін з метою уникнення зволікання у розгляді даного кримінального провадження та недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 9 , 350, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, провести дослідження фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_4 , наданій під час судового розгляду, про застосування до нього під час досудового розслідування кримінального провадження №0000071 від 14 лютого 2020 року заходів фізичного та психологічного впливу, примусу, підбурювання до вчинення кримінального правопорушення, зі сторони працівників ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (Тернівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області).

Направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, копію клопотання захисника ОСОБА_5 .

Копію ухвали направити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань (36014, місто Полтава, вулиця Соборності, 37) для виконання.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Матеріали перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_4 з результатами перевірки направити Тернівському міському суду Дніпропетровської області в місячний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1