печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000212 від 19.09.2016 прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000212 від 19.09.2016 прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000212 від 19.09.2016 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування доводів клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше жовтня 2014 року представниками вищого політичного керівництва Російської Федерації, а саме тодішнім помічником Президента РФ С. та тодішнім заступником Голови Уряду РФ К. до підривної діяльності проти України вирішено залучити ОСОБА_4 , який впродовж тривалого часу має особисті тісні сталі зв`язки з вищим політичним керівництвом як України, так і Російської Федерації, обіймав посаду очільника Адміністрації Президента України, а також є відомою в політичному та бізнесовому середовищі України особою, яка своїми висловлюваннями та діями має певний вплив на суспільну думку окремих груп громадян України.

У свою чергу, ОСОБА_4 , маючи певні політичні амбіції, будучи противником євроінтеграційних процесів в Україні, які почалися у 2013-2014 роках, в період з квітня по жовтень 2014 року погодився на відповідну пропозицію зазначених представників Російської Федерації щодо здійснення ним допомоги у підривній діяльності проти України на шкоду її суверенітету, державній та економічній безпеці України шляхом сприяння діяльності терористичних організацій.

Станом на жовтень 2014 року у зв`язку із захопленням терористичними організаціями «Л/ДНР» частини території України, на якій зосереджені місця видобутку корисних копалин, а саме вугілля, зупинено більшість фінансових операцій з придбання енергогенеруючими підприємствами України вугілля у підприємств, розташованих на тимчасово окупованій території, які перейшли під фактичний контроль терористичних організацій.

Водночас впродовж серпня-жовтня 2014 року Урядом України та відповідними державними підприємствами з метою недопущення завдання шкоди державній безпеці та настання енергетичної кризи вжито необхідних заходів, спрямованих на диверсифікацію джерел постачання вугілля, що забезпечувало енергетичну безпеку та незалежність України, за таких обставин.

19.08.2014 Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» укладено контракт зі SteelMontTradingLtd, відповідно до умов якого останнє зобов`язувалося поставити в Українські порти Чорного моря вугілля різних марок кількістю до одного мільйона тонн.

30.10.2014 та 03.11.2014 SteelMontTradingLtd здійснено поставки двох суднових партій вугілля до портів Чорного моря, а 04.11.2014 перші партії вугілля вже надійшли до енергогенеруючих підприємств ПАТ «Центренерго».

У свою чергу, ОСОБА_4 та представники вищого політичного керівництва Російської Федерації, спостерігаючи за розвитком цих подій і усвідомлюючи невідворотний та цілеспрямований шлях України щодо зміцнення державної, економічної та енергетичної безпеки через диверсифікацію джерел поставок вугілля, який призвів би до суттєвого зменшення його поставок з Російської Федерації та унеможливлення його поставок з тимчасово непідконтрольних Україні територій, бажаючи реалізувати свої наміри у проведенні підривної діяльності проти України шляхом підтримки терористичних організацій «Л/ДНР», вирішили розробити план по сприянню діяльності терористичних організацій через створення в умовах опалювального сезону штучного дефіциту вугілля для потреб енергогенеруючих підприємств України та організацію у зв`язку з цим поставок більшості від необхідного для потреб енергогенеруючих підприємств України вугілля саме від підприємств, розташованих на території Донецької та Луганської областей, майно яких перебуває у власності та під контролем терористичних організацій.

Так, ОСОБА_4 , будучи знайомим з ОСОБА_6 , який, як йому було відомо, мав зв`язки з представниками терористичних організацій «Л/ДНР» та був добре обізнаний щодо господарської діяльності підприємств вугледобувної галузі, зокрема, і на територіях, які тимчасово не підконтрольні Україні, не пізніше 01.11.2014 запропонував останньому взяти участь у розробленні злочинного плану та подальшому наданні представникам Російської Федерації допомоги у підривній діяльності проти України.

Розроблений злочинний план передбачав, що службові особи вищого політичного керівництва Російської Федерації, будучи зацікавленими у фінансовій підтримці терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», з метою проведення підривної діяльності проти України, використовуючи наявну у них владу та адміністративні можливості, задля спонукання службових осіб державних органів та підприємств України на здійснення придбання вугілля саме з територій, контрольованих терористичними організаціями «ЛНР» та «ДНР», спочатку мали своїми діями штучно створити дефіцит вугілля для енергогенеруючих підприємств України шляхом обмеження його поставок до України з території Російської Федерації за вже існуючими договорами купівлі-продажу останнього.

Керівники терористичних організацій «Л/ДНР» на виконання своєї частини злочинного плану повинні були визначити по одному конкретному вугледобувному підприємству окремо від «ЛНР» та «ДНР», які мали виступати як постачальники вугілля до енергогенеруючих підприємств України з підконтрольних їм територій, надати відомості про них ОСОБА_6 , а після укладання з цими підприємствами відповідних договорів на поставку вугілля та отримання авансових платежів за вказівкою службових осіб вищого політичного керівництва Російської Федерації розпочати його відвантаження та постачання.

Так, 04.11.2014 однією з посадових осіб вищого політичного керівництва України на засіданні Ради національної безпеки і оборони, вперше без достатніх підстав, висловлено сумніви щодо якості вугілля, яке завезено з Південно-Африканської Республіки, що фактично стало сигналом від вищого політичного керівництва держави Україна для початку інформаційної політики, спрямованої проти поставок вугілля з Південно-Африканської Республіки за контрактом ДПЗД «Укрінтеренерго» з «SteelMontTraidingltd», і того ж дня, Генеральною прокуратурою України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001230 за листом, який надійшов з Міністерства внутрішніх справ України.

Уже 07.11.2014 у приміщенні Міністерства енергетики та вугільної промисловості, ДПЗД «Укрінтеренерго», ПАТ «Центренерго» та в інших установах проведено низку обшуків, а 03.12.2014 повідомлено про підозру директору ДПЗД «Укрінтеренерго» ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (кримінальне провадження закрито 25.03.2016 у зв`язку з відсутністю складу злочину).

Наведене створило умови, за яких 14.11.2014 «SteelMontTraidingltd» в односторонньому порядку відмовилось від виконання зобов`язань з поставки вугілля з Південно-Африканської Республіки.

ОСОБА_4 доповідав про небажання Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_9 співпрацювати за запропонованою ним та ОСОБА_6 злочинною схемою поставок вугілля, інформуючи про його можливу заміну на іншу більш лояльну особу, яка забезпечить реалізацію вугілля для енергогенеруючих підприємств України від підприємств, які знаходяться на непідконтрольних їй територіях під фактичним контролем терористичних організацій.

Невстановлені особи з числа вищого політичного керівництва України, користуючись формуванням з 02.12.2014 нового уряду України та призначенням на посаду Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_7 , у невстановлений спосіб, час та місці, але не пізніше 09.12.2014 довели до останнього зміст домовленостей досягнутих з ОСОБА_4 щодо необхідності укладання угод на поставку вугілля з територій, підконтрольних терористичним організаціям.

В свою чергу, Міністр енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_7 приступивши з 02.12.2014 до виконання своїх службових обов`язків, у період з 02.12.2014 по 09.12.2014 ознайомившись з обставинами утворення значного дефіциту вугілля необхідного для забезпечення діяльності державних енергогенеруючих підприємств України, обумовленим зривом поставок вугілля з ПАР та блокуванням поставок вугілля з Російської Федерації, усвідомлюючи їх причини примушування України до придбання вугілля у представників «Л/ДНР», усвідомлюючи, що це є сприянням економічному розвитку і діяльності терористичних організацій «Л/ДНР», надав свою згоду невстановленим представникам вищого політичного керівництва України на забезпечення ним укладання угод на придбання вугілля з суєтами господарювання, які підконтрольні терористичним організаціям.

Одночасно з ОСОБА_4 ОСОБА_6 протягом листопада-грудня 2014 року та січня 2015 року, перебуваючи на території м. Києва, а також на території Донецької та Луганської областей, діючи на виконання спільного злочинного плану та вказівок ОСОБА_4 , розпочав переговори з керівництвом терористичних організацій «Л/ДНР» щодо надання ними підконтрольних їм конкретних підприємств, які мали бути використаними в злочинній схемі поставок вугілля енергогенеруючим підприємствам України.

Після цього з метою приховання своїх злочинних дій, отримавши від представників терористичних організацій назви конкретних підприємств, якими стали ДП «Шахта імені К.І. Кісельова» та ДП «Луганськвугілля», ОСОБА_6 узгоджуючи свої дії з ОСОБА_4 та за протекцією ОСОБА_7 , розпочав переговори зі службовими особами ПАТ «Центренерго» про укладання угод на поставку вугілля з указаними підприємствами, які контролювались терористичними організаціями.

Також з метою приховання своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 , узгоджуючи свої дії в тому числі і з ОСОБА_7 , сприяв формальній перереєстрації ДП «Шахта імені К.І. Кісельова» та ДП «Луганськвугілля» на території міста Києва, а саме: вів переговори з представниками терористичних організацій щодо направлення ними підконтрольних їм осіб до міста Києва, де мала відбутись зміна установчих документів, призначення цих осіб керівниками цих підприємств, відкриття банківських рахунків, підписання ними необхідних договорів та інших документів. Під час таких дій, вказівки співробітникам Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та ПАТ «Центренерго» щодо співпраці з ОСОБА_6 та перереєстрації вказаних підприємств надавались ОСОБА_7 .

Фактично ці особи постійно перебували на територіях, підконтрольних терористичним організаціям і не мали на меті здійснення реальної господарської діяльності на території, підконтрольній Україні, і після перереєстрації вказані підприємства ані за місцями нової реєстрації у місті Києві по вулиці Толстого, 59 та провулку Приладному, 2-А, ані за будь-якими іншими адресами на підконтрольній Україні територіях, ніколи не перебували.

Після цього внаслідок координованих злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і домовленості із вищим політичним керівництвом України щодо укладання угод на поставку вугілля з територій, підконтрольних терористичним організаціям, після проведених ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 переговорів з представниками терористичних організацій та службовими особами ПАТ «Центренерго», Міністром енергетики та вугільної ОСОБА_10 для забезпечення можливості реалізації досягнутих злочинних домовленостей 09.12.2014 прийнято наказ № 282-к-к, яким скасовано наказ від 28.11.2014 № 186-к-к щодо припинення повноважень виконуючого обов`язки директора саме ДП «Луганськвугілля» ОСОБА_11 , а 16.12.2014 ним же підписано наказ № 876, яким затверджено зміни до статуту ДП «Луганськвугілля», в тому числі змінено його місцезнаходження з м. Луганська на м. Київ.

Надалі Міністром енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 16.12.2014 підписано наказ № 877, яким внесено зміни до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», який виключав можливість псевдогосподарських відносин з терористичними організаціями, шляхом вилучення з нього пункту 11.

Приймаючи таке управлінське рішення Міністр енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 остаточно усунув перешкоди в укладенні договорів з представниками терористичних організацій на поставку вугільної продукції оскільки, пунктом 11 наказу від 25.11.2014 № 841 було припинено діяльність саме ДП «Луганськвугілля».

Наведені дії Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 створили умови за яких 16.12.2014 між ПАТ «Центренерго» в особі ОСОБА_12 та ДП «Луганськвугілля» в особі ОСОБА_11 , який діяв на виконання вказівок радників ОСОБА_7 , укладено договір № 111/20 на суму 22 640 000 гривень і того ж дня на рахунки останнього надійшла передоплата в сумі 2 264 000 гривень.

Крім того, внаслідок координованих злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і домовленості із вищим політичним керівництвом України щодо укладання угод на поставку вугілля з територій, підконтрольних терористичним організаціям, після проведених ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 переговорів з представниками терористичних організацій та службовими особами ПАТ «Центренерго», Міністром енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 через усвідомлення ним факту того, що ОСОБА_11 не є представником терористичної організації «ЛНР» і всупереч існуючих злочинних домовленостей в основному скерував грошові кошти в сумі 2 264 000 гривень на виплату заробітної плати працівникам ДП «Луганськвугілля», наказом від 29.12.2014 виконання обов`язків директора даного підприємства покладено на ОСОБА_13 , якого наприкінці січня 2015 року призначено на посаду «заступника Міністра» терористичної організації «ЛНР», вже після чого 06.01.2015 ПАТ «Центренерго`здійснено ще два платежі на користь останнього по 10 000 000 гривень кожен.

30.12.2014 внаслідок координованих злочинних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_14 і домовленості з вищим політичним керівництвом України щодо укладання угод на поставку вугілля з територій, підконтрольних терористичним організаціям, та через відсутність згоди керівників терористичної організації «ДНР» на перереєстрацію підконтрольного їм підприємства ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» на території України службовими особами ПАТ «Центренерго» на виконання вказівок Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_7 з указаним підприємством укладено договір купівлі-продажу вугілля без його перереєстрації на території України та без відкриття йому банківських рахунків.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 за допомогою ОСОБА_6 домігся того, що невстановлені на даний час службові особи ПАТ «Центренерго», діючи на виконання вказівок невстановлених осіб вищого політичного керівництва держави Україна та Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_7 , з 30 по 31 грудня 2014 року у точно невстановлений спосіб здійснили оплату ніби-то на адресу ДП «Луганськвугілля» та ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», які контролюються представниками терористичних організацій «Л/ДНР», на суму 10 000 000 гривень як готівкових авансових платежів за майбутню поставку вугільної продукції по 5 мільйонів гривень кожній з терористичних організацій. 31.12.2014 зазначені готівкові грошові кошти за сприяння ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були доставлені керівництву терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР» і використані ними для забезпечення діяльності терористичних організацій, про що ОСОБА_4 негайно інформував представників вищого політичного керівництва Російської Федерації.

Надалі Міністром енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 22.01.2015 підписано наказ № 30, яким внесено зміни до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», який виключав можливість псевдогосподарських відносин з терористичними організаціями, шляхом вилучення з нього пункту 150.

Приймаючи таке управлінське рішення Міністр енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 остаточно усунув перешкоди в укладенні договорів з представниками терористичних організацій на поставку вугільної продукції оскільки, пунктом 150 наказу від 25.11.2014 № 841 було припинено діяльність саме ДП «Шахта імені К.І. Кисельова».

При цьому Міністру енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_7 , як вищій посадовій особі, яка на той час здійснювала управління корпоративними правами держави по відношенню до державних вугледобувних підприємств було достовірно відомо про те, що ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» останні роки видобутку вугілля не здійснювала.

Надалі внаслідок координованих злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і домовленості з вищим політичним керівництвом України щодо укладання угод на поставку вугілля з територій, підконтрольних терористичним організаціям, після проведених ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 переговорів з представниками терористичних організацій та службовими особами ПАТ «Центренерго», на виконання вказівок Міністра енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_7 , 30.01.2015 між ПАТ «Центренерго» в особі ОСОБА_15 та ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» в особі ОСОБА_16 підписано договір № 111/7 на орієнтовну суму 1 584 000 000 гривень та в період з 30.01.2015 по 30.09.2015 на рахунки останнього перераховано 155 171 154, 67 гривень.

Усього протягом 2015 року за поставки вугілля з тимчасово окупованих територій Луганської та Донецької областей та на виконання загального злочинного плану щодо сприяння діяльності терористичним організаціям «Л/ДНР» перераховано, переведено в готівку та розподілено на користь терористичних організацій «Л/ДНР» не менше 205 391 145, 87 гривень, не рахуючи коштів, сплачених у готівковій формі, із запланованих більше ніж 3 168 000 000 гривень.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, на виконання вищевказаного злочинного плану, для забезпечення можливості перевезення територією України вугілля завантаженого під контролем ОСОБА_6 та отриманого від представників терористичних організацій, ОСОБА_7 10.02.2015 та 17.02.2015 направив до Антитерористичного центру при Службі безпеки України та до Державної фіскальної служби України супровідні листи разом з копіями звернень саме ДП «Луганськвугілля» та ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», які були надані представниками терористичних організацій для вирішення питання про надання дозволу на вивезення вантажу з тимчасово неконтрольованої території.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інші невстановлені службові особи з числа державних органів та підприємств України і представники вищого керівного складу державних органів Російської Федерації, за попередньою змовою групою осіб, здійснили сприяння діяльності терористичних організацій «Л/ДНР» шляхом організації та придбання вугілля у підконтрольних їм підприємств за державні кошти України, поставивши енергетичну сферу України у залежність від Російської Федерації та терористичних організацій «Л/ДНР», чим підірвали економічну безпеку держави в 2014-2015 роках, позбавивши її можливостей для диверсифікації джерел постачання енергетичних ресурсів, а також надали Російській Федерації більш широкі можливості для подальшого втручання у внутрішні справи України і ведення підривної діяльності проти неї.

Таким чином, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив інше сприяння діяльності терористичної організації, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України.

За вказаним фактами незаконної ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченогоч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 2583КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що Підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є:
-учасником у структурі власності АТ «БАНК АВАНГАРД» (9,996332 %) (, МФО 380946), як акціонер компанії «ЛОЗОНСКО ФАЙНЕНС ЛТД» [LozonscoFinance LTD] (частка 100%), якому належить частка у розмірі 9,996332 % в статутному капіталі компанії «АйСіЮ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» [ICU HOLDINGS LIMITED] власника 100% статутного капіталу компанії «ВЕСТАЛ ХОЛДІНГЗ ЛТД» [WESTAL HOLDINGS LTD], що володіє 100 % акцій Банку;

-власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0099 (реєстраційний номер 224),площею 0.039 га;
-власником частини на праві спільної часткової власностіоб`єкту нерухомості (реєстраційний номер 224) житлового будинку (загальною площею 389.6 км м) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-власником частини на праві спільної часткової власностіземельної ділянки з кадастровим :04:004:0091 (реєстраційний номер: 224), площею: 0.0609 га;

-власником домоволодіння (реєстраційний номер 11758272) за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор вказує, що є обґрунтована необхідність застосування на цій стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, метою накладення якого є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, адже відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 258-3 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 1 ст. 258-3 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:
-частку в розмірі 9,996332 % у структурі власності АТ «БАНК АВАНГАРД» (, МФО 380946), власником якої є компанія «ВЕСТАЛ ХОЛДІНГЗ ЛТД» [WESTAL HOLDINGS LTD];

-частку в розмірі 100% у статутному капіталі компанії «ЛОЗОНСКО ФАЙНЕНС ЛТД» (реєстр. № 1981962, Британські Віргінські острови, Род-Таун, Тортола П`єр Парк, 1, Вікгемс Кей 1);
-частку в розмірі 9,996332 %у статутному капіталі компанії «АйСіЮ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (Британські Віргінські острови, Роуд Таун, Тортола, Британські віргінські острови, Трайдент Чемберз П/С. 146);
-частку в розмірі 9,996332 %в статутному капіталу компанії «ВЕСТАЛ ХОЛДІНГЗ ЛТД» (реєстр. № ЗЕ244019, Кіпр, 3021, Лімассол, Арх. Макаріу ІІІ, 140, офіс 301);

-земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0099 (реєстраційний номер 224), площею 0.039 га;
- частини об`єкта нерухомості (реєстраційний номер 224) житлового будинку (загальною площею 389.6 км м) за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Вінниченка, буд. 5;

- частини земельної ділянки з кадастровим :04:004:0091 (реєстраційний номер: 224), площею: 0.0609 га;

-домоволодіння (реєстраційний номер 11758272) за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Лапаївка, вул. Кармелюка, буд. 11.

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, Національному банку України вчиняти реєстраційні дії щодо вищевказаного майна.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1