ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1512/21 Справа № 202/1977/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000067, за ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 06 вересня 2021 року накладено арешт на автомобіль марки «ТОYОТА САМRУ», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження зазначеним майном.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що проводиться досудове розслідування за ч.1 ст. 115 КК України, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278, 135 КПК України, яке 08.03.2021 року вручено його діду ОСОБА_8 09 березня 2021 року у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_7 невідоме, останнього оголошено у розшук. При цьому слідчий суддя встановив, що в даному кримінальному провадженні було подано цивільний позов в інтересах потерпілої, а згідно Витягу з БД «МВД НАІС» ОСОБА_7 має автомобіль, тому з метою забезпечення цивільного позову слідчий суддя наклав арешт.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що рішення незаконне, так як слідчий суддя не врахував відсутність ризиків, передачі автомобіля іншим особам, оскільки з 2017 року по теперішній час він належить ОСОБА_7 , згідно офіційної інформації та останній не вчиняв жодних дій на передачу автомобіля. При цьому захисник вказує, що даний автомобіль був придбана ОСОБА_7 в шлюбі, тому майно є спільною сумісною власністю, а слідчий суддя накладаючи арешт не врахував наслідки заходу забезпечення.
В апеляційному суді захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про арешт майна та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про накладення арешту на майно, апеляційний суд вважає правильними.
Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч.1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
З клопотання слідчого про арешт майна видно, що в провадженні ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000067 від 07 березня 2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
07 березня 2021 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та відповідно до вимог до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278, 135 КПК України, яке 08.03.2021 року вручено його діду ОСОБА_8 .
01 вересня 2021 року адвокат ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 подала цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, відповідно до якого позивач просила стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 140 654,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 000,00 грн.
03 вересня 2021 року слідчий звернувся з клопотання про арешт автомобял з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Згідно п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що накладення арешту на майно є необхідним, оскільки автомобіль витягу з БД «МВД НАІС», належить підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України, є підстави для накладення арешту на майно, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення..
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і третіх осіб. Слідчий суддя дотримався вимог п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, застосував найменш обтяжливий спосіб арешту майна на автомобіль, без заборони на право нею користуватися, що не призведе до якихось обмеження для осіб, які в ній проживають.
Доводи апеляційної скарги, що майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 з його дружиною, яке набуте в шлюбі, на переконання апеляційного суду не є підставою для скасування рішення слідчого судді, оскільки вирішується в іншому судовому розгляді, судовому провадженні. При цьому скасування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що негативно вплине на кримінальне провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від від 06 вересня 2021 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «ТОYОТА САМRУ», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позбавленням права на відчуження та розпорядження зазначеним майном залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4