КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 27 січня 2022 року апеляційну скаргу прокурора відділу екстрадиції управління екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
захисників особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка перекладача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора, застосувати відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження.
Зокрема, зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги матеріли запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 та сам факт обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень.
Так, з матеріалів, долучених російською стороною до запиту про видачу, встановлено, що ОСОБА_6 розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство, вчинене організованою групою, в особливо великому розмірі) та ч. З ст. 30, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (замах на шахрайство, вчинене організованою групою, в особливо великому розмірі).
Слідчим відділу з розслідування особливо важливих справ слідчого управління по Північно-Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по м. Москва 20 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Постановою Хорошевського районного суду м. Москви від 23 червня 2021 року, яка залишена в силі рішенням Суду апеляційної інстанції по кримінальним справам Московського міського суду від 02 серпня 2021 року, стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 на території Російської Федерації, відповідають злочинам, передбаченим ч. 4 ст. 190 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Прокурор наголошує, що ОСОБА_6 був обізнаний про наявне кримінальне переслідування та умисно переховувався від компетентних органів Російської Федерації з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджується, зокрема оскарження адвокатами ОСОБА_6 постанови про застосування запобіжного заходу.
Також, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що ОСОБА_6 не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, а тому посилання суду на наявність міцних соціальних зв`язків є безпідставним.

Висновки суду щодо належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 прокурор вважає передчасними та необґрунтованими, оскільки з моменту затримання та до розгляду судом клопотання прокурора про застосування щодо нього екстрадиційного арешту він перебував у місцях несвободи під контролем правоохоронних органів.
Посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 прокурор також вважає належним чином не підтвердженими. При цьому зауважує, що 09 вересня 2021 року після виходу суду до нарадчої кімнати у зв`язку зі скаргою ОСОБА_6 на самопочуття йому викликана швидка медична допомога.За результатами медичного обстеження ОСОБА_6 був госпіталізований до КНП Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та наступного дня виписаний з лікарні, оскільки попередній діагноз не підтвердився, а стан здоров`я був задовільним.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, пояснення особи, відносно якої здійснюється екстрадиційна перевірка та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження співробітниками прикордонної служби «Запоріжжя» ІНФОРМАЦІЯ_2 10 серпня 2021 року о 12 годині 55 хвилин затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , який розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 (шахрайство) та ч. З ст. 30, ч. 4 ст. 159 (замах на шахрайство) КК Російської Федерації.
Підставою для затримання ОСОБА_6 стали документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території Російської Федерації та обрання Хорошевським районним судом м. Москви відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, слідчим відділу з розслідування особливо важливих справ слідчого управління по Північно-Західному адміністративному округу Головного слідчого управління Слідчого комітету Росії по м. Москва 20 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Постановою старшого оперуповноваженош з ОВС 2 відділення ВКР УВС по ПЗАО ГУ МВС Росії по м. Москва 26 квітня 2021 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук з метою його видачі.
Постановою Хорошевського районного суду м. Москви від 23 червня 2021 року, яка залишена в силі рішенням Суду апеляційної інстанції по кримінальним справам Московського міського суду від 02 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 12 серпня 2021 року встановлено наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_6 тимчасового арешту строком до 08 вересня 2021 року.
07 вересня 2021 року до Офісу Генерального прокурора 07.09.2021 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів.
09 вересня 2021 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя проаналізувавши надані сторонами докази, дані про особу ОСОБА_6 у їх сукупності, його належну процесуальну поведінку, незадовільний стан здоров`я, прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт).

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікованою Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Екстрадиційний арешт це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України для забезпечення її видачі
Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про: застосування екстрадиційного арешту; затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

При цьому згідно п. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Вищезазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Зокрема, як убачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив особу, відносно якої вирішувалося питання про застосування екстрадиційного арешту, наявні матеріали екстрадиційної перевірки і, вислухавши думку прокурорів, захисника та особи, видача якої запитується, прийшов до висновку про те, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
Про правильність такого висновку свідчать, насамперед, дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання протягом тривалого часу на території України, сім`ю, міцні соціальні зв`язки, належну процесуальну поведінку, незадовільний стан здоров`я.

При цьому слід зауважити, що сама по собі відсутність постійного місця роботи, на що звертається увага в апеляційній скарзі, не є доказом того, що особа зникне (рішення Європейського суду з прав людини «Пшевечерський проти Росії» та «Сулаоя проти Естонії».

Крім того, у своїх рішеннях по справах «Кудла проти Польщі», «Ухань проти України», «Хумматов проти Азербайджану», «Петухов проти України», Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції.

У свою чергу, достатніх обґрунтувань щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи - екстрадиційного арешту із зазначенням конкретних доказів, які б прямо свідчили на можливість ОСОБА_6 перешкодити у будь-який спосіб проведенню екстрадиційної перевірки, у тому числі і через ухилення від передачі до компетентних органів Російської Федерації матеріали провадження не містять.
На переконання колегії суддів доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив усі обставини провадження.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422, 582, 583, 584 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/48387/21-к Справа №11-сс/824/443/2022 Категорія: ст.583 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1
.