Дата документу
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1432/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/1542/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 21 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 18.09.2021 року включно, продовжено строк тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги мотивував тим, що існування жодного із вказаних ризиків не доведено. Відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту виключає ризик знищення речей чи документів, які мають значення по справі. Носіння електронного засобу контролю буде запобігати ризику переховування від суду. Постійний контроль з боку працівників поліції за виконанням домашнього арешту є достатнім щоб запобігти вчиненню нових злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Розгляд справи відбувся у відсутності обвинуваченого, та прокурора, які були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 185 КК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи клопотання, виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за скоєне правопорушення, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілих та свідків обвинувачення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічно.

Наведені обставини, а також відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може вчинити дії спрямовані на ухилення від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
Крім того, колегією суддів з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів вважає, що існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Отже з висновки районного суду щодо існування даного ризику є обґрунтованими.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, позбавлений постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості на даний час не погашені. Інкриміновані злочини вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком суду.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що зберігається ризик передбачений п.5 ч.2 ст. 177 КПК та обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

З огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, їх характер та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, а саме, усвідомлення можливості довічного позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються. Є гарантією дотримання інтересів правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що прокурором достатньо вмотивоване заявлене клопотання та наведені достатні обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК.
Жоден із доводів апеляційної скарги не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення районного суду.
А тому колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4

16.08.2021 Справа № 311/1542/21