КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку зі Слов`янським міськрайонним судом Донецької області матеріали кримінального провадження № 0008032 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Слов`янськ Донецької обл., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше несудима,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Слов`янськ Донецької обл., який зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурор ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11
ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб, умисно, придбали кристалічну порошкоподібну речовину білого кольору масою 0,244 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон, масою 0,137 г, яку стали незаконно зберігати за місцем свого тимчасового проживання, а саме у лісопарковій зоні за адресою: АДРЕСА_3 , у наметовому містечку, у районі затоки Берковщина Дарницького району, з метою подальшого збуту.
Так, 24 квітня 2018 року співробітниками УПН ГУ НП у м. Києві, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, санкціонованого прокурором проведено перший етап оперативної закупки наркотичного засобу - метадон, під час якої ОСОБА_7 , за попередньою змовою ОСОБА_6 , 24 квітня 2018 року в період часу з 16:05 год. по 18:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, за грошову винагороду в розмірі 400 грн., незаконно збули ОСОБА_13 (анкетні дані змінено) фрагмент поліетилену білого кольору з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,244 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон, масою 0,137 г.
В подальшому, ОСОБА_13 (анкетні дані змінено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , 24 квітня 2018 року в період часу з 18 год. по 18.30 год. у присутності двох понятих, добровільно видала фрагмент поліетилену білого кольору з кристалічною порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,244 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон, масою 0,137 г, який вона в рамках проведення першого етапу оперативної закупки придбала у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 400 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб, умисно, повторно незаконно придбали кристалічну порошкоподібну речовину білого кольору масою 0,244 г, що містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон, масою 1,01 г, яку стали незаконно зберігати за місцем свого тимчасового проживання, а саме у лісопарковій зоні за адресою: АДРЕСА_3 , у наметовому містечку, у районі затоки Берковщина Дарницького району, з метою подальшого збуту.
Так, 17 травня 2018 року співробітниками УПН ГУ НП у м. Києві, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, санкціонованого прокурором проведено другий етап оперативної закупки наркотичного засобу - метадон, під час якого ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 17 травня 2018 року у період часу з 18:00 год. по 19:50 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14, умисно, повторно, за грошову винагороду в розмірі 3000 грн., незаконно збули ОСОБА_14 (анкетні дані змінено) дев`ять згортків з поліетилену з кристалоподібною речовиною білого кольору, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон масою 1,01 г.
В подальшому, 17 травня 2018 в період часу з 19.50 год. по 20 год. ОСОБА_14 (анкетні дані змінено), перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 14 в присутності двох понятих, добровільно видав дев`ять згортків з поліетилену з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою 0,263 г, 0,304 г, 0,249 г, 0,245 г, 0,250 г, 0,244 г, 0,206 г, 0,252 г, 0,259 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон масою 0,118 г, 0,149 г, 0,112 г, 0,108 г, 0,130 г, 0,102 г, 0,070 г, 0,088 г, 0,133г.,- загальною масою 1,01 г, який він в рамках проведення другого етапу оперативної закупки придбав у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 3000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб, умисно, повторно придбали кристалоподібну речовину білого кольору, масою 2.462 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон масою 1,435 г, яку стали незаконно зберігати за місцем свого тимчасового проживання, а саме у лісопарковій зоні за адресою: АДРЕСА_3 , у наметовому містечку, у районі затоки Берковщина Дарницького району, з метою подальшого збуту.
В подальшому, 17 травня 2018 року у період часу з 20.16 год. по 21.50 год. у ході проведення санкціонованого обшуку у лісопарковій зоні за адресою: АДРЕСА_3 , у наметовому містечку, у районі затоки Берковщина Дарницького району, у наметі, де проживає ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявлено та вилучено два згортки з поліетилену з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою 1,878 г та 0,584 г, що в своєму складі містить наркотичний засіб - метадон масою 1,371 г та 0,064 г, а загальною масою 1,435 г, які останні незаконно придбали та зберігали з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснили незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

Цим вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання ОСОБА_6 у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_7 у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, з посиланням на положення ч. 1 ст. 69 КК України, висновки, викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає про те, що місцевим судом не враховано суспільна небезпечність діяння обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , особи винних, їх спосіб життя та заробітку, а також, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченим, не враховано мотив і мета, спосіб вчинення злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків.
Як вказується в апеляційній скарзі, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про застосування положень ст. 69 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість, що не досягло своєї мети та тягне неможливість виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення (ас. 189-193 том 1).

Постановою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 грудня 2019 року касаційну скаргу прокурора задоволено, ухвала Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 скасована та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції (ас. 267-271 том 1).
Як зазначено у постанові Верховного Суду, під час нового апеляційного розгляду слід ретельно перевірити доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, належно оцінити відомості про особу ОСОБА_6 та особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують покарання, що мають правове значення при призначенні покарання. При цьому суду слід мати на увазі, що за тих самих даних про осіб засуджених та пом`якшуючих обставин призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є неправильним, звідси і явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, надавши кожному з обвинувачених останнє слово, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також додатково надані стороною захисту дані про особу кожного з обвинувачених, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційних скаргах, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження ніким з учасників апеляційного розгляду, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінального правопорушення дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується доводів прокурора про призначення обвинуваченим м`якого покарання, то колегія суддів доходить такого висновку.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що при призначенні виду та розміру покарання кожному з обвинувачених суд врахував, що скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, також врахував дані про особи обвинувачених:
- ОСОБА_6 - раніше не судима, характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- ОСОБА_7 - раніше не судимий, характеризується посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Також місцевий суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. За встановлених обставин суд першої інстанції також визнав в якості пом`якшуючої провину обставини молодий вік обвинувачених, між якими склались сімейні відносини, та скоєння злочину обвинуваченими вперше. Зазначені обставини, на думку суду першої інстанції, істотно знижують ступінь тяжкості скоєного обвинуваченими злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи положення ст. 69 КК України, правові висновки, викладені у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України №51-2132 км 18 від 1 березня 2018 року у частині, що стосується дискреційних повноважень суду при призначенні обвинуваченим покарання, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, врахував обставини справи, тяжкість вчиненого кожним з обвинувачених злочину, особу кожного з обвинувачених, їх спосіб життя, характер і ступінь тяжкості наслідків та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, кількість вилученого в обвинувачених наркотичного засобу, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та дійшов висновку, що мірою виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових злочинів має бути кримінальне покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років, що, на переконання колегії суддів, не є м`яким покаранням.
Крім того, місцевий суд врахував наявність на утриманні обвинувачених трьох малолітніх дітей, а також ту обставину, що під час судового провадження у подружжя народилась малолітня дитина ОСОБА_17 , стан здоров`я якої обтяжений такими хворобами, як перинатальна енцефалопатія, пневмонія, перинатальне гопоксично-ішемічне ураження ЦНС, синдром рухових порушень, внутрішньочеревна інфекція і яка потребує кваліфікованого лікування, а тому дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без реального відбування покарання, та вважав за необхідне звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням максимального іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На виконання постанови Верховного Суду під час апеляційного розгляду досліджені наявні та додатково надані докази, що характеризують особу кожного з обвинувачених, за результатами дослідження яких колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_12 долучено копію виписки з пологового будинку на підтвердження обставин народження в обвинувачених сина ОСОБА_18 , а також надано копію свідоцтва про смерть дитини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_7 помер у віці 1 місяць 25 днів (ас. 48-49 том 2).

Окрім того, під час апеляційного розгляду стороною захисту долучено копію свідоцтва про народження в обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який відповідно до рекомендації закладу охорони здоров`я потребує домашнього режиму (ас. 103 т.2).

Також за клопотанням захисника ОСОБА_12 Київським апеляційним судом витребувано із Слов`янського міськрайонного відділу центру пробації в Донецькій області матеріали, які характеризують особи кожного з обвинувачених (ас. 114 том 2).
У відповідь на запит апеляційного суду Слов`янським міськрайонним відділом центру пробації в Донецькій області повідомлено, що на обліку Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, перебувають:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 14 листопада 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,
- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9 , засуджений 14 листопада 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення йолі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі вимог ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок набрав законної сили 22 травня 2018року, прийнятий до виконання Слов`янським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області 20 червня 2020 року.
За період перебування на обліку засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зарекомендували себе задовільно, повторного злочину не вчинили, обов`язки, покладені на них судом, виконують, до адміністративної відповідальності не притягувались. За місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 характеризуються посередньо, мешкають разом без офіційного оформлення подружніх стосунків, мають 4 дітей, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря - психіатра не перебувають (ас. 117-122 том 2).

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розкаювались у вчиненому, зазначили, що разом виховують четверо малолітніх дітей, просили не позбавляти їх волі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує, що з моменту вчинення злочинів пройшов тривалий час більше 3 років, обвинувачені не вчиняли жодного злочину, не притягувались до адміністративної відповідальності, мають 4 малолітніх дітей, що, на переконання колегії суддів, свідчить про можливість їх виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про застосування положень ст. 69 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченим покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість, що не досягло своєї мети та тягне неможливість виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що спростовуються вищенаведеними обставинами.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду в частині незастосування до кожного з обвинувачених додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, як обов`язкове, з огляду на застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 положень ст. 69, 77 КК України.

З огляду на встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - кожному - покарання з урахуванням даних про особу кожного обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, часу, який пройшов з дня вчинення злочину, не є занадто м`яким або не справедливим для обвинувачених, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а рішення суду про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених, попередження нових злочинів з їх боку, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за їх поведінкою органами пробації за місцем проживання, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання та постановлення в цій частині свого вироку, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3