У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бездрик Сумської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

- продовжено строк тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2021 року.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5
підозрюваний: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити, та клопотання ГО «Євростолиця» ОСОБА_9 задовольнити та передати на поруки підозрюваного ОСОБА_6
__________________________________________________________________
Провадження: № №11-сс/812/1147/21 Слідчий суддя: ОСОБА_10
Категорія: оскарження ухвали с/с Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2021 року ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою до 28 січня 2022 року включно з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2021 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що слідчим суддею, в порушення вимог статтей 2, 7, 94, 370 КПК України, повно, всебічно та об`єктивно не досліджені викладені у клопотанні слідчого та клопотанні захисника обставини, а саме: щодо обгрунтованості підозри, відсутності продовження існування ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України та обставини щодо можливості застосування.

Вважає, що клопотання слідчого щодо продовження строків тримання під вартою не підкріплено відповідними матеріалами, а підстав для продовження строку тримання під вартою на 60 днів ОСОБА_6 не має.

Стверджує, що доказів, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 190 КК України не надано, тобто підозра не обгрунтована.

Звертає увагу на те, що стосується встановленого судом розміру застави в сумі 3000000 грн. та вважає вказану суму з огляду на матеріальний та соціальний стан ОСОБА_6 в дії частини 4 статті 182 КПК України - завідомо непомірним для нього.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України КК України, а саме в тому, що останній у період з лютого 2021 року по теперішній час, більш точної дати слідством не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 підшукали особу, яка бажала працевлаштуватися на посаді Голови Миколаївської обласної державної адміністрації та отримали від вказаної особи неправомірну вигоду, з метою вчинення впливу на посадових осіб Офісу Президента України, для подальшого призначення вказаної особи на відповідну посаду.

22.11.2021 року дії підозрюваного було перекваліфіковано на ч.4 ст.190 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження підстави для зміни запобіжного заходу відсутні та стороною захисту не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому вважав необхідним задовольнити клопотання слідчого, а у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та клопотання Голови ГО "ЄВРО СТОЛИЦЯ" ОСОБА_9 про взяття ОСОБА_6 на поруки - відмовити.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, звинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:

1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.190 КК України підтверджується доказами доданими до клопотання.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується і апеляційний суд.

Окрім того, на думку колегії, слідчий суддя вірно відмовив в клопотанні щодо зміни запобіжного заходу та взяття ОСОБА_6 на поруки, вказавши, що обставини, на які посилається сторона захисту, вже були предметом розгляду слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, а також Миколаївським апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг його захисників на ухвали слідчого судді, але на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження підстави для зміни запобіжного заходу відсутні та стороною захисту не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, наявність певних ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід та взяття на поруки.

Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що відповідно до ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя належним чином умотивував розмір застави ( 3 000 000 грн.), який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З огляду на наведене, не є слушними доводи захисника про те, що розмір застави є не обгрунтованим.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, яку слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2021 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: