Номер провадження: 11-сс/813/1343/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000204, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.190 КК України, -

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року, та накладено арешт, із забороною користування, розпорядження та відчуження, на автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки може бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та дійшов до висновку щодо необхідності накладення арешту із забороною користування, розпорядження та відчуження автомобілю.

Не погоджуючись з ухвалою, представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді. Адвокат вказує, що ухвала необґрунтована, винесена з істотним порушенням норм кримінального процесуального права, оскільки при прийнятті рішення слідчим суддею не встановлено дійсних підстав для накладення арешту, не прийнято до уваги, що автомобіль не є предметом кримінальних правопорушень, не містить на собі будь-яких слідів вчинення злочинів, не є речовим доказом та не відповідає критеріям ст.98 КПК України. Крім того, апелянт посилається на те, що власником автомобіля є ОСОБА_8 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Разом з тим, в апеляційній скарзі адвокат порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Однак, порушення адвокатом питання про поновлення строку на апеляційне оскарження є зайвим, оскільки адвокатом фактично дотримано строк звернення з апеляційною скаргою, а тому строк на апеляційне оскарження поновлення не потребує.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що, розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб, безпідставно задовольнивши клопотання заступника начальника слідчого управління.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК.

Ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК та обґрунтування необхідності арешту майна.
В порушення абз.2 ч.2 ст.171 КПК до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 28.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.255, ч.2 ст.255 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з квітня 2020 року у м. Одесі діяла злочинна організація, створена ОСОБА_11 , з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою громадян України, Російської Федерації та Молдови.
Суть діяльності злочинної організації полягає у створенні та забезпеченні діяльності на території міста Одеси угрупування - «кулл-центру», члени якого за допомогою SIP-телефонії зв`язуються з потерпілими, вводять їх в оману, представляючись співробітниками банківської установи, входять у довіру та під оманливим приводом схиляють останніх до перерахування власних коштів на банківські рахунки, які належать невстановленим учасникам злочинної організації.
Встановлено, що 24.06.2021 року члени злочинного угрупування шляхом шахрайства заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення за даними Національного банку України, становить 1879,8 грн.
Крім того, 01.07.2021 року, використовуючи зазначену схему, члени злочинної організації заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_13 у розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення за даними Національного банку України становить 1865,05 грн.
Крім того, 26.07.2021 року, використовуючи зазначену схему, члени злочинної організації заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 у розмірі 70000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення за даними Національного банку України становить 25734,8 грн.
За вказаними фактами співорганізаторам злочинної організації ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, учасникам злочинної організації ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання заступника начальника відділу слідчого управління мотивоване тим, що під час проведення досудового розслідування до СУ ГУНП в Одеській області надійшов рапорт з УСР в Одеській області ДСР НПУ, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень можливо причетний ОСОБА_24 , який у своїй злочинній діяльності використовує автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_8 .
Згідно матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, з яких знято гриф секретності та інших матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_24 спілкувався з співорганізаторами та учасниками злочинної організації, систематично відвідував офіс «кулл-центру», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , входив до складу «служби безпеки» вказаного «кулл-центру», у своїй діяльності користувався автомобілем марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
В клопотанні вказано, що після зняття грифу секретності з інших матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій буде надана правова оцінка діям ОСОБА_24 та вирішено питання про притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку вказаного автомобіля.
29.07.2021 року в ході обшуку вилучено автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 від 29.07.2021 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт вказаного автомобілю.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2021 року клопотання слідчого про арешт майна повернуто прокурору з встановленням строку на усунення недоліків. В ухвалі слідчим суддею вказано, що стороною обвинувачення в клопотанні не доведено доводів щодо мети та підстав накладення арешту, не зазначено власника вилученого майна та його процесуальний статус, не зазначено яке відношення вилучене майно має до цього кримінального провадження. Також слідчим суддею зазначено, що відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу допиту свідка, ОСОБА_24 був допитаний у якості свідка по кримінальному провадженню, проте у клопотанні не зазначено з яких підстав необхідно накласти арешт на автомобіль, яким користується свідок (а.с.25-27).
11.08.2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси повторно постановлена ухвала про повернення клопотання про арешт майна, а саме автомобіля марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , вилученого в ході обшуку, для усунення недоліків, з посиланням на аналогічні підстави повернення.
06.09.2021 року заступник начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 знову звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року на вилучений в ході обшуку автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, заступник начальника відділу слідчого управління посилається на те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль марки «Audi А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , використовувався ОСОБА_24 для пересування під час вчинення злочинів, тобто в якості засобу вчинення кримінальних правопорушень, та джерело придбання вказаного автомобілю невідоме, тобто набуто кримінально протиправним шляхом, внаслідок чого відповідає критеріям ст.98 КПК.
Обґрунтовуючи свої доводи, заступник начальника відділу слідчого управління в клопотанні також вказує, що арешт зазначеного автомобіля забезпечить у подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, виконання покарання у виді конфіскації майна, та забезпечить збереження речових доказів.
Апеляційний суд вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на майно, на те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль засобом вчинення та речовим доказом у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.
З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що за кримінальним провадженням №0000204 від 28.04.2021 року повідомлено про підозру: співорганізаторам злочинної організації ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України; учасникам злочинної організації ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.
Матеріали додані до клопотання не містять належних доказів про те, що вилучений в ході обшуку автомобіль є знаряддям та речовим доказом у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року.
З матеріалів провадження вбачається, що вказаний автомобіль, на який клопотанням ініційовано питання про накладення арешту, належить ОСОБА_8 . Клопотання та долучені до нього документи не містять жодних доводів щодо підтвердження факту причетності останньої до кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_24 , у користуванні якого був вилучений вказаний автомобіль, у кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка, що підтвердив прокурор.
Таким чином, матеріали провадження не містять даних, що власниці автомобілю ОСОБА_8 та його користувачу ОСОБА_24 повідомлено про підозру.

Клопотання слідчого не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на автомобіль, крім посилання слідчого на загальні норми кримінального процесуального законодавства регламентуючого застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

До клопотання про арешт майна не долучено документів, які свідчать про існування цивільного позову пред`явленого до власника арештованого майна. Матеріали провадження також не містять відомостей про те, що власник арештованого майна за законом несе цивільну відповідальність у даному кримінальному провадженні.

Посилання прокурора в обґрунтування наявності підстав для накладення арешту на автомобіль на те, що в подальшому ОСОБА_24 , який не є власником цього майна, може бути притягнутий до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні, колегія суддів визнає безпідставними.
Доводи прокурора про те, що вилучений автомобіль використовувався ОСОБА_24 для пересування під час вчинення злочинів, тобто в якості засобу вчинення кримінальних правопорушень, джерело придбання якого невідоме, тому набуто кримінально протиправним шляхом, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом, долученим до клопотання.

Зокрема, доводи прокурора, що вилучений під час обшуку автомобіль є речовим доказом, має доказове значення у кримінальному провадженнітакож є безпідставними, оскільки клопотання не містить інформації відносно того, в який спосіб за допомогою вказаного автомобіля можливо було вчинити злочин, пов`язаний із шахрайським заволодінням грошовими коштами за допомогою телекомунікаційних систем.

З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали обставин, колегія суддів констатує, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо належного на праві власності ОСОБА_8 майна обмежувальних заходів.

За таких обставин, ініціювання в клопотанні питання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, право власності на яке належить особі та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Оцінивши встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо автомобіля «Audi А4» державний номерний знак НОМЕР_1 , обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді про накладення арешту є необґрунтованою.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2021 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль марки «Audi А4», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4