Справа № 751/1505/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/43/22
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 серпня 2018 року за № 0005938, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, особи з інвалідністю 3 групи, одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з часу його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» залишено без розгляду.

Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.08.2018 року на транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 03.08.2018, о 18 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Чернігові по вулиці Глібова у напрямку від вул. Мінська до вул. Степана Носа, неподалік буд. 28 по вулиці Глібова, перевищив максимальну дозволену швидкість в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, а саме появу на проїзній частині велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, що морфологічно проявилась наступним комплексом ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма, масивна забійна рана потиличної ділянки, забійна рана лівої надбрівної дуги, синець повіки лівого ока, садна лобних ділянок, крововиливи в м`яких тканинах лівої та правої лобно-скронево-тім`яних ділянок, субарахноідальні крововиливи над випуклими поверхнями обох півкуль мозку, масивна ділянка забою речовини головного мозку в правій скронево-тім`яній ділянці, (правобічна гостра субдуральна гематома)- за даними наданої медичної документації); закрита травма грудної клітки з ділянками осаднення по краю реберної дуги, крововиливом в м`які тканини міжлопаткової ділянки, переломами ребер справа 2-5 по середній ключичній лінії та 2-11 між лопатковою та біляхребтовою (3-7 з пошкодженням плеври), правобічним гемо-пневмотораксом; закрита травма живота з масивною ділянкою осаднення на спині з права в проекції вісті здухвинної кістки, крововилив в м`які тканини поперекової ділянки, розрив брижі кінцевого відділу тонкої кишки, субсерозний розрив правої половини ободової кишки, гематома кореня брижі тонкої кишки, заочеревинна гематома, компресійний перелом тіла 1 поперекового хребця з уламковими переломом його остистого паростка; закрита травма тазу з переломами крила здухвинної кістки справа на рівні крижово-здухвинного з`єднання, крила здухвинної кістки зліва та лівої лонної кістки; множинні садна верхніх та нижніх кінцівок, синець правого стегна та забійна рана правої кисті, від яких ОСОБА_9 помер у КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня».

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 773 від 10.10.2018, весь комплекс тілесних ушкоджень в сукупності за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стали вторинні крововиливи в стовбур речовини головного мозку, як наслідок ускладнень політравми з масивним ушкодженням речовини головного мозку.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На думку апелянта, призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що у зв`язку із засудженням його до реального позбавлення волі, наявності в його сім`ї заборгованості по позикам, поставить його дружину та доньку у важке матеріальне та психологічне становище, адже він не зможе працювати і повертати позичені кошти. Зауважує, що є інвалідом 3 групи, в скоєному щиро кається та обіцяє, що виправдає довіру, спокутує свою вину належною поведінкою та увагою до сім`ї потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України, а в разі наявності підстав, передбачених ст. 415 КПК України, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Також просить дослідити докази, а саме, допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 та експерта ОСОБА_11 , дослідити документи, висновки експертів, які досліджувались в суді першої інстанції. Вказує, що висновки суду, викладені у вироку щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що досліджені в судовому засіданні докази суперечать один одному, вони не доводять, а ставлять під сумнів винуватість ОСОБА_8 в даній дорожньо-транспортній пригоді. Зазначає, що як орган досудового розслідування, так і суд не конкретизували, на що ж саме невірно зреагував обвинувачений на перешкоду чи на небезпеку. Зазначає, що на його думку, саме велосипедист змінював свій напрямок руху що й стало причиною ДТП і посилається на висновок судової інженерно-транспортної експертизи № 67 та 335.

В засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся. Адвокат ОСОБА_7 , який представляв інтереси ОСОБА_8 показав, що його підзахисному відомо про день і час розгляду справи, проте він не прибув до судового засідання з причин, які захиснику достовірно не відомі.

Колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений свідомо, під будь-яким приводом затягує розгляд справи. Жодного разу ним не було надано доказів того, що він дійсно тяжко хворий і ця хвороба перешкоджає його явці в суд. Про це ж прямо свідчить і його заява про відкладення справи, подана ним уже після її розгляду. Ця заява про неможливість участі в судовому засіданні, коли вже було оголошено рішення в справі, розцінюється колегією суддів як неправдива, адже в довідці, долученій до неї, не йде мова про можливе захворювання на COVID-19, про що говорить ОСОБА_12 . Тому колегія суддів, зайвий раз переконавшись у зловживанні ОСОБА_12 своїми правами, дійшла висновку про можливість розгляду справи в його відсутність.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_13 звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його та потерпілих участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та наполягав на законності і обґрунтованості вироку суду, позицію захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 03.08.2018, близько 18 годин, він керував транспортним засобом Volkswagen Transport та їхав по вул. Глібова в м. Чернігові. Після обгону вантажівки попереду він помітив велосипедиста, який рукою показував про зміну напрямку руху, проте він не встиг відреагувати на це та зачепив велосипедиста. Щиро розкаявся, вказав, що йому важко згадувати ті події, як міг спокутував свою вину. Сплатив повністю потерпілим суму матеріальної та моральної шкоди, яку вони зазначили, 200 000 грн., неодноразово просив вибачення у них. Вказав про відшкодування ним витрат на лікування, заявлених прокурором у цивільному позові та процесуальних витрат.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що 03 серпня 2018, близько 18 год., їхав з роботи разом з ОСОБА_15 в районі Старої Подусівки по вул. Глібова в м. Чернігові. Він рухався ближче до правого краю проїжджої частини і на швидкості, приблизно 70-80 км/год., їх транспортний засіб обігнав автомобіль Фольксваген синього кольору. Моменту зіткнення та руху велосипедиста він не бачив, оскільки той рухався попереду автомобіля, що їх обігнав. Він побачив, як чоловік полетів у повітрі в одну сторону, а велосипед в іншу. Автомобіль Фольксваген не зупиняючись, поїхав далі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 03 серпня 2020 він їхав із ОСОБА_14 з роботи зі сторони ВО Хімволокно. Перед перехрестям по вул. Глібова бачив синій бус Volkswagen, який рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. Далі побачив, як у повітрі летить велосипедист. Звідки взявся велосипедист, як він рухався та як відбулось зіткнення він не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що 03 серпня 2018 року, близько 18 год.. вона керувала автомобілем «Део Матіз» по вул. Глібова. Коли вона зрушила з місця після зупинки біля світлофора її в попутному напрямку на великій швидкості, приблизно до 80 км/год., випередив автомобіль Volkswagen. Потім вона побачила лежачого на асфальті на проїжджій частині велосипедиста. Моменту зіткнення вона не бачила, оскільки попереду неї рухалась вантажівка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що 03 серпня 2018, близько 17 години, перебував на переході перехрестя вулиць Глібова і Полєтаєва (С. Носа). Він спостерігав, як по вул. Глібова їхав велосипедист ближче до правого краю проїжджої частини, який за 10 м до перехрестя рукою продемонстрував намір повернути на вул. С.Носа. В цей час він побачив в попутному напрямку з велосипедистом по вул. Глібова рух на великій швидкості близько 100 км/год. автомобіля Volkswagen синього кольору. Потім почув удар. Повернувши голову в напрямку руху автомобіля, він побачив як автомобіль зачепив велосипедиста правою стороною, останній підлетів у повітрі і впав ближче до перехрестя, а велосипед відлетів у праву сторону.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.08.2018 року, згідно якого по вул. Глібова в м. Чернігові, та схеми до протоколу огляду місця події, яка мала місце 03.08.2018 року, зафіксовано наїзд транспортного засобу на велосипедиста. На місці ДТП оглянуто велосипед, який мав пошкоджену раму, відсутнє сидіння, пошкоджений передній щиток та деформоване заднє колесо. З місця події вилучені фрагменти блок-фари з прозорого пластика та фрагмент пластику темного кольору. (а.с. 216-237 т. 1);

- протоколом огляду транспортного засобу від 03.08.2018 року, де зафіксовано огляд автомобіля Volkswagen Transporter , д.н.з. НОМЕР_1 2000 року випуску, який належить ОСОБА_8 . На вказаному автомобілі виявлено пошкодження передньої правої частини, подряпини та деформацію нижньої частини переднього бампера на якому маються потертості, розбитий світловий покажчик, зірвано з місця кріплення частину металевої декоративної планки над бампером, зміщена з місця кріплення передня права блок-фара, деформовано та пошкоджено праву частину переднього капоту, розбито лобове скло, деформований дах та декоративна пластикова накладка лобового скла. (а.с. 239-241 т. 1). Даний процесуальний документ підтверджує факт зіткнення автомобіля з велосипедистом і сторонами не ос порений.

- протоколом огляду місця події від 04.08.2018 року, згідно якого оглянуто труп громадянина ОСОБА_9 у відділенні анестезіології Чернігівської обласної лікарні. (а.с. 242-244 т. 1);

- висновками експерта №773 від 04 серпня 2018 року та № 1127 від 23 листопада 2018 року, відповідно до яких під час проведення судово-медичної експертизи на трупі гр. ОСОБА_9 встановлено наявність політравми, що морфологічно проявилась комплексом ушкоджень і комплекс тілесних ушкоджень, в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Безпосередньою причиною смерті стали вторинні крововиливи в стовбур речовини головного мозку, як наслідок ускладнень описаної вище політравми з масивним ушкодженням речовини головного мозку. Настання смерті ОСОБА_9 безпосередньо пов`язано саме з отриманою ним під час ДТП масивною політравмою;

- висновком судової трасологічної експертизи від 22 грудня 2018 року № 1415, відповідно до якої три уламки прозорого пластинку, вилучені 03 серпня 2018 року при огляді місця події на проїзній частині дороги поблизу будинку № 26 по вул. Глібова в м. Чернігові, та фрагмент розсіювача правої передньої блок-фари автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , до розділення складали єдине ціле. Уламки пластику чорного кольору, що вилучені 03 серпня 2018 року при огляді місця події розміром 95х31 мм і 68х19 мм та сонцезахисний козирок, встановлений над лобовим склом автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , до розділення складали єдине ціле ( т. 1 а.п. 75);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 22 від 28 січня 2019 року, згідно якого на момент експертного огляду в робочій гальмівній системі автомобіля Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлені технічні несправності у вигляді понаднормового зносу задніх гальмівних дисків (що може як призводить, так і не призводить до відмовного стану як задніх гальмівних механізмів, так і системи робочого гальма в цілому), які утворились до події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вказану технічну несправність водій автомобіля міг виявити до виїзду (до події даної ДТП) за умов належного технічного обслуговування автомобіля Фольксваген. В системі рульового керування автомобіля Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виявлено технічних несправностей, які б могли перебувати в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 03 серпня 2018 року ( т. 1 а.п. 88-94);

- висновком судової трасологічної експертизи від 17 вересня 2018 року № 335, згідно якого автомобіль „Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , первинно контактував передньою частиною бокової площини переднього бамперу, на відстані 29 см від правого краю бамперу і на відстані близько 29 - 39 см від поверхні дорожнього покриття, з зовнішньою стороною лівої педалі велосипеду та передньою частиною правого переднього крила з лівою задньою частиною сідла велосипеда. В подальшому відбувся контакт лівої ручки руля велосипеду і капотом автомобіля на відстані близько 14 - 17 см від переднього краю і на відстані близько 24 - 27 см від правого краю капоту. Кут між повздовжньою віссю велосипеда по відношенню до повздовжньої вісі автомобіля становив 20 ±5 градуси. Місце первинного контакту, відносно меж проїжджої частини дороги, між автомобілем та велосипедом поздовжньо розташоване на деякій незначній відстані перед початком (напрямок руху в бік вул. С.Носа) місця розташування першої подряпини на асфальтовому покритті, поперечно на проїзній частині вул. Глібова в межах приблизно 3,5+5,2 від правої межі проїзної частині вул. Глібова ( т. 1 а.п. 61-71);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 67 від 12 лютого 2019 року, згідно якого при працездатній робочій гальмівній системі автомобіля „Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , рухаючись зі швидкістю 50 км/год. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем „Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, під час руху діяти у відповідності до вимог пункту 11.4 Правил дорожнього руху, а з моменту виникнення перешкоди для руху діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху, яка перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди ( т. 1 а.п. 96-101).

Даючи оцінку вказаним доказам і зокрема висновку експерта № 67 від 12.02.2019 р., колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що вказаний висновок експерта не виправдовує обвинуваченого і не містить таких суперечностей в дослідницькій та резолютивній частинах, які б поставили під сумнів висновок місцевого суду про винуватість обвинуваченого. Цей висновок експерта підтверджує і доводить грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму в населених пунктах, що стало причиною ДТП. На думку колегії суддів, стороною захисту свідомо спотворено саму суть цього експертного висновку, тому цей довод апеляційної скарги до уваги не береться.

У сукупності із зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання обвинуваченого і при повному, всебічному розгляді всіх обставин справи, дійшов вірного висновку, що його вина у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , доведена.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд дослідив всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені обвинуваченим та його захисником у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку є необґрунтованими.

Дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема, в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, що цей принцип у повній мірі був реалізованим при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і надав у вироку аналіз усіх доказів.

Усі докази, на яких ґрунтується вирок, ретельно перевірені судом і підставно покладені в обґрунтування вироку. З таким процесуальним рішенням колегія суддів погоджується. Будь-яких доказів недопустимості або неналежності доказів апеляційному суду не надано.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстави для призначення більш м`якого покарання, як це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який вчинено з необережності, непоправні наслідки вчинення кримінального правопорушення - настання смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.09.2017, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю 3 групи, врахував висновок органу пробації, який оцінює ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як середній та високий ризик небезпеки для суспільства, посередню характеристику з місця проживання, врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд взяв до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного як на момент, так і після ДТП, а саме те, що обвинувачений керував транспортним засобом, будучи позбавленим судом права на керування ним та після здійснення наїзду на потерпілого залишив місце пригоди. Проте, в подальшому обвинувачений продемонстрував суду дійове каяття та бажання спокутувати свою провину, що виразилось у відшкодуванні потерпілим завданої матеріальної та моральної шкоди, відшкодуванні всіх судових витрат по справі, визнанні та добровільній сплаті всіх сум згідно позовних вимог, заявлених прокурором в цивільному позові; в судовому засіданні просив вибачення у потерпілих та виразив шкодування щодо вчиненого, врахував думку потерпілих, які в своїх письмових заявах просили не позбавляти обвинуваченого волі, та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінально-караних діянь.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів не знаходить.

При цьому, аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є: призначення покарання певного виду та розміру, в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років; переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставин справи, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення.

На думку колегії суддів, до інших обставин, врахування яких передбачається при вирішенні питання про застосування положень ст. 75 КК України необхідно відносити: обставини вчинення злочину, відношення обвинуваченого до злочину та його наслідків, дії обвинуваченого, спрямовані на усунення негативних наслідків злочину, процесуальна та етична поведінка обвинуваченого у ході досудового розслідування та судового провадження, правова позиція потерпілих щодо покарання та можливості звільнення обвинуваченого від його відбування.

З оскаржуваного вироку вбачається, що судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до своїх дій, наявності обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, процесуальну поведінку обвинуваченого. На підставі наведеного, суд першої інстанції правильно визначив обвинуваченому розмір покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України та обґрунтовано дійшов висновку, що у даному випадку слід призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Перевіривши вирок, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невірне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначенні виду покарання обвинуваченому є необґрунтованими.

З урахуванням принципів призначення покарання, а саме обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному випадку покарання є саме необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи в апеляційній скарзі про суворість покарання колегія суддів вважає безпідставними через тяжкість та значну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що призвело до загибелі людини.

Оскільки визначене судом першої інстанції покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винуватого, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, то вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 296 КК є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень..

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України і вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ст. 3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

В засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_8 відшкодував потерпілим завдану матеріальну та моральну шкоду.

Проте, на думку колегії суддів, ніякі грошові кошти не можуть компенсувати потерпілим втрату близької людини. Як правильно встановлено місцевим судом, ОСОБА_8 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами згідно постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме, швидкісний режим у межах населеного пункту, що призвело до незворотних наслідків, залишив місце пригоди, не вчинивши жодних дій щодо надання медичної допомоги потерпілому, чим проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.

Також згідно досудової доповіді, складної Новозаводським РВ філії ДУ Центр пробації, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_8 оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як високий.(т. 1 а.п. 51,52).

Доводи обвинуваченого про те, що у зв`язку із засудженням його до реального позбавлення волі поставить його дружину та доньку у важке матеріальне та психологічне становище, адже він має заборгованість по позикам, хоча і мають підґрунтя, однак жодним чином не зменшують небезпеку обвинуваченого для суспільства, і не є достатніми мотивами щодо можливості його виправлення без відбування покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Враховуючи викладене, з урахуванням тяжкості злочину та його наслідків, колегія суддів вважає, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання за видом та розміром співмірне скоєному ним злочину. До того ж, місцевий суд, з урахуванням всіх обставин справи, призначив ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Посилання захисника на те, що вина ОСОБА_8 у порушенні п. 12.3 ПДР не доведена, спростовуються висновком інженерно-транспортної експертизи № 67 від 12.02.2019 року, згідно якого вихідні дані, на підставі яких проводилась зазначена експертиза, відповідають фактичним обставинам, встановлених судом під час дослідження наданих сторонами доказів. Колегія суддів також враховує, що відповідно до вказаного висновку водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_9 , рухаючись зі швидкістю 50 км/год. В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_8 з моменту виникнення перешкоди для руху мав діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

Перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Вказаною нормою Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, із врахуванням наведеного, встановлені судом обставини відповідають фактичним, підтверджуються належними та допустимим доказами, показаннями свідків та самого обвинуваченого, який беззаперечно визнав та, вказав на вірність всіх обставин.

Інших переконливих доводів, відомостей та доказів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну судового рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4