ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/216/22 Справа № 932/3889/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001236 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001236 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що обвинувальний акт складений з порушенням ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення УстименкаМ.О. чітко не сформульовані, обвинувачення є неконкретним.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у виді велосипедиста ОСОБА_10 , який керував велосипедом «Пегас», та перетинав проїзду частину справа наліво за напрямком руху автомобіля, заходів негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного об`їзду перешкоди не прийняв, в результаті чого відбулося зіткнення з велосипедистом, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.
При цьому, формулювання обвинувачення містить посилання на порушення обвинуваченим п.12.3 ПДР України, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди".
Тобто, обвинувальний акт містить виклад обставин вчиненого правопорушення, під час яких обвинувачений повинен був прийняти заходи щодо небезпечного об`їзду перешкоди, що є порушенням Правил дорожнього руху, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, від яких він загинув.
Правилами дорожнього руху, в тому числі п.12.3, не передбачено дій водіїв, учасників дорожнього руху, щодо небезпечного об`їзду перешкоди.
В той же час, диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу цього злочину потрібно чітко встановити, який пункт Правил дорожнього руху були порушені особою, котра керувала транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.
Проте прокурором дана норма не була виконана, з обвинувального акту незрозуміло, недотримання яких саме норм ПДР України, призвели до наслідків, що настали, тому суд першої інстанції зробив висновок про необхідність повернення прокурору обвинувального акту.
Також суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт з цих же підстав вже повертався прокурору, і був предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, під час якого, в тому числі і доводам прокурора про технічну помилку, була дана оцінка. Однак, прокурором після повернення обвинувального акту, вищенаведені невідповідності не були усунуті, а до суду був направлений аналогічного змісту обвинувальний акт.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 20.09.2021 року та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що словосполучення «небезпечний об`їзд» є явною технічною помилкою, допущеною під час складання обвинувального акта, і така помилка не впливає на конкретизацію обвинувачення.
Прокурор вважає, що вказаний недолік обвинувального акта не свідчить про некоректність обвинувачення, та не порушує право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, оскільки останній із захисником в повному обсязі ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, в тому числі із висновками судово-технічних експертиз, таким чином, знав, за якими фактичними обставинами обвинувачується.
Тому прокурор вважає, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та відомостей, які обвинувальний акт має містити, а також перелік додатків до нього, порушення вказаних вимог та відсутність перерахованих відомостей та додатків і є підставами для повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків.
Повернення обвинувального акту передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Як вбачається з положень ч. 2 ст. 291 КПК України, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувальний акт складено без додержання зазначених вимог, оскільки прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення, а саме обвинувальний акт містить незрозуміле з технічної точки зору та у понятті ПДР України посилання на те, що при виникненні небезпеки для руху у виді велосипедиста ОСОБА_10 обвинувачений повинен був прийняти заходи небезпечного об`їзду перешкоди та їх неприйняття призвело до зіткнення з велосипедистом.
Тобто, невиконання обвинуваченим ОСОБА_8 , у тому числі, дій із здійснення небезпечного об`їзду перешкоди у вигляді велосипедиста, і є порушенням ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим тілесних ушкоджень, від яких він у подальшому помер.
Разом з цим, формулювання обвинувачення містить посилання на порушення обвинуваченим п.12.3 ПДР України, відповідно до якого У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною і суд повинен з`ясовувати, у чому саме полягали порушення правил безпеки руху, норми яких саме ПДР України не дотримано, та чи є причинний зв`язок між вчиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить протиріччя в формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин справи, в обвинувальному акті відсутнє пред`явлене конкретизоване обвинувачення, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.
Колегія суддів також зазначає, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року вказаний обвинувальний акт повертався прокурору з тих самих підстав. Вказана ухвала була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, при цьому судом апеляційної інстанції була надана оцінка доводам прокурора щодо наявної технічної помилки.
Проте, після повернення обвинувального акту, прокурором вказані невідповідності не усунуті, а до суду першої інстанції був направлений аналогічного змісту обвинувальний акт, що, на думку колегії суддів, є невиконанням рішення суду та призвело до затягування кримінального процесу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора, наведені в його в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки такі доводи є безпідставними, необґрунтованими та спростованими змістом самого обвинувального акту, а тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001236 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001236 за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4