Провадження № 1-кп/161/1298/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002311, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 03.12.2021 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з неповною середньою освітою, студента ІІ курсу Луцького вищого професійного училища будівництва та архітектури, неодруженого, не працюючого, не судимого;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 22 жовтня 2021 року близько 22.30 год., знаходячись на прилеглій території поблизу ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», за адресою: м.Луцьк, вул.Ранкова, 1, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , наніс йому один удар кулаком у ліву виличну ділянку обличчя.

Внаслідок вказаних дій неповнолітній ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої виличної дуги і кістки, синця навколо лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

Таким чином, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто наніс потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 (в присутності законного представника) вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Цивільний позов про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнав частково, зокрема: матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу повністю, моральну шкоду частково, вважаючи заявлені суму такої шкоди дещо завищеною. Суду дав показання про те, що 22 жовтня 2021 року близько 22.30 год. поблизу ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» у нього виник конфлікт з потерпілим, під час якого наніс останньому один удар кулаком в щелепу. Після конфлікту він вибачився і вони розійшлись. Не заперечує, що саме від його дій потерпілий отримав тілесні ушкодження вказані у висновку експерта. Як він, так і його мама ходили до потерпілого, просили вибачення, намагались відшкодувати завдану шкоду, однак згоди щодо цього не дійшли. На даний час матеріальна шкода відшкодована його матір`ю (оскільки він не має самостійного заробітку), шляхом перерахування коштів потерпілому поштовим переказом. У вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, просив суворо його не карати та передати під нагляд матері.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що про обставини вчинення кримінального правопорушення їй відомо лише зі слів сина та працівників поліції. Характеризує його виключно позитивно, після вчинення кримінального правопорушення він поводиться бездоганно, стверджуючи, що має на нього виховний вплив, в зв`язку з чим клопотала про передачу сина під її нагляд.

Крім повного визнання винуватості самим обвинуваченим його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання, що 22 жовтня 2021 року близько 22.30 год., поблизу ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» у нього виник конфлікт з обвинуваченим через розкидані по дорозі шини, під час якого останній наніс йому один удар кулаком у ліву виличну ділянку. В результаті він отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої виличної дуги і кістки, синця навколо лівого ока,лікувався стаціонарно 14 днів з 24.10.2021. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу підтримує, просить задовольнити. Щодо покарання покладається на розсуд суду, заперечуючи можливість передання неповнолітнього обвинуваченого під нагляд матері.

Протоколом огляду місця події від 23.10.2021 (з застосуванням відеозйомки) проведено огляд прилеглої території поблизу ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», за адресою: м.Луцьк, вул.Ранкова, 1, де було вчинено кримінальне правопорушення.

Так, під час проведення слідчого експерименту - протокол від 26.11.2021 (проведеного за участю понятих), потерпілий ОСОБА_7 розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим. Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду та іншим доказам у справі.

Згідно висновку №846 від 04.11.2021 ОСОБА_7 були спричинені тілесне ушкодження: перелом лівої виличної дуги і кістки; синець навколо лівого ока. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупого предмета, індивідуальні особливості контактувавшої поверхні якого в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо при обставинах та в час вказаних обстежуваним в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби. Виникнення вищевказаних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту, як з прискоренням, так і без нього малоімовірно.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 27.11.2021 (проведеного за участю понятих, законного представника та педагога), свідок ОСОБА_10 , розповів про обставини вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 30.11.2021 (проведеного в присутності понятих, законного представника та захисника), обвинувачений ОСОБА_4 розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення 22.10.2021 (вказавши на місце та розповівши про обставини його вчинення). Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду та іншим дослідженим доказам у справі.

Таким чином, показання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, а також показанням допитаного в судовому засіданні потерпілого, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості неповнолітнього ОСОБА_4 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, кваліфікуючи його дії за ст. 122 ч.1 КК України

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подала письмове клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання (без визначення його виду та розміру) із застосуванням примусового заходу виховногохарактеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , яка безпосередньо в судовому засіданні надала відповідну згоду.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 .
При цьому суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч. 1 ст.122 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» №5 від 16.04.2004 року при вирішенні питань про відшкодування збитків, заподіяних злочинними діями неповнолітніх, суди повинні керуватись відповідними положеннями чинного ЦК України.

Зважаючи на те, обвинувачений є неповнолітнім, не працює, самостійного заробітку або майна не має, оскільки протилежного в судовому засіданні не наведено, тому, відповідно до вимог ст.1179 ЦК України, відшкодування завданих ним збитків суд покладає на його законного представника.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167, 1179 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково, стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_7 10 000 (десять тисяч) грн спричиненої моральної шкоди та 500 (п`ятсот) грн витратна правову допомогу, що підтверджено документально (квитанція №110 від 28.12.2021).

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої потерпілому шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

В решті позовних вимог відмовити.

Відмовляючи в позові в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із того, що згідно квитанції від 24.12.2021 сума заявленої матеріальної шкоди повністю добровільно сплачена потерпілому, шляхом перерахування коштів поштовим переказом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 122 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 п.3 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері - ОСОБА_6 , строком на 1 (один) рік, але не довше ніж до досягнення повноліття.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_7 10 000 (десять тисяч) грн спричиненої моральної шкоди та 500 (п`ятсот) грн витратна правову допомогу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1