Справа №362/3362/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/237/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
20 січня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року про виправлення описки та вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 286 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;
- за ч.1 ст. 135 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі статті 70 КК України призначено ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Застосовано до ОСОБА_7 п. "д" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року та звільнено його від відбування основного і додаткового покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Вирішено цивільний позов, питання щодо речових доказів, процесуальних витрат.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року виправлено описку в резолютивній частині вироку Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а саме в резолютивній частині вироку вказано міру покарання за ч.1 ст. 135 КК України «у виді 2 років позбавлення волі» замість «у виді 3 років позбавлення волі». ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду першої інстанції, 13.05.2015 року, близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Fiat Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Володимирській у напрямку вулиці Тракторна у м. Василькові, Київської області. Рухаючись у вказаному напрямку навпроти будинку № 13 по вулиці Володимирській у м. Василькові ОСОБА_7 , перевищуючи дозволену швидкість руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, під час виникнення небезпеки для руху у вигляді велосипедиста, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , котрий рухався з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 197 від 05.08.2015 смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок поєднаної травми голови і тулуба з саднами і крововиливами вказаних частин тіла, крововиливом в м`які тканини в областях пошкоджень, двох переломів кісток основи черепа, крововиливу під м`які оболонки головного мозку, очага розводження тканин головного мозку, вторинних крововиливів у стовбур головного мозку, неповним розривом дуги аорти, розриву селезінки, крововиливу в забрюшну клітковину, ускладнюючим розвитком зовнішнього і внутрішнього крововиливу, комбінованого шоку, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та являються безпосередньою причиною смерті, виникли незадовго перед настанням смерті ОСОБА_11 , внаслідок впливу у вказані частини тіла потерпілого масивного тупого предмету.
В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. «б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.
Крім того, продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_7 , 13.05.2015 року, близько о 00 год. 00 хв., після скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем марки «Fiat Punto», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка мала місце поблизу будинку № 13 по вулиці Володимирській у м. Василькові Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_11 допомогу, ОСОБА_7 не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, а саме, не переконався, чи потерпілий ОСОБА_11 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_11 , чим порушив вимоги п. п. 2.10. а), г), д) ПДР, в якому зазначено, що «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття працівників міліції».
В апеляційних скаргах заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просять вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та за ч. 1 ст. 135 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі статті 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.Застосувати до ОСОБА_7 п. "д" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року та звільнити його від відбування основного і додаткового покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги зазначають, що санкція ч. 1 ст. 135 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.
Проте, суд, визнавши винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, призначив покарання, яке не передбачене санкцією вищевказаної ч. 1 ст. 135 КК України, а саме призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі, чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, в поданих апеляційних скаргах прокурори вказують, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року про виправлення описки є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції фактично не виправив описку, а самостійно змінив вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, що є порушенням вимог ст. 379 КПК України.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку вимог та доводів поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій, підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються, відтак апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, доводи апеляційних скарг прокурорів про невірне застосування судом першої інстанціїзакону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.
Санкція ч. 1 ст. 135 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.
Як вбачається з вироку, визнавши винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, суд першої інстанції призначив покарання, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 135 КК України, а саме призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню та не призначив покарання у виді обмеження чи позбавлення волі на строк до двох років, передбачене санкцією ч. 1 ст. 135 КК України, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає зміні апеляційним судом на підставі ст. ст. 409, 413 КПК України.
Окрім цього, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження суд першої інстанції виніс ухвалу від 19 листопада 2021 року про виправлення в резолютивній частині вироку описки, а саме: вказано міру покарання за ч.1 ст. 135 КК України «у виді 2 років позбавлення волі» замість «у виді 3 років позбавлення волі»
Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущенні в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Однак суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Якщо в судовому рішенні допущенні помилки, що тягнуть визнання рішення незаконним та необґрунтованим, то це є підставою для зміни або скасування рішення у вищих судових інстанціях з перегляду судових рішень.
Оскільки в ухвалі про виправлення помилок, суд вирішив питання щодо міри призначеного покарання, тобто самостійно змінив вирок вийшовши за межі ст.379 КПК України, то вона підлягає безумовному скасуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню, ухвалу суду від 19 листопада 2021 року про виправлення описки підлягає скасуванню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 135 КК України.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року скасувати.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.2 ст. 286 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;
- за ч.1 ст. 135 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі статті 70 КК України призначити Скляру ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Застосувати до ОСОБА_7 п. "д" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року та звільнити його від відбування основного і додаткового покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: