Справа № 1512/1-8/11
Провадження № 1/947/8/21
ПОСТАНОВА

24.12.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду матеріали кримінальної справи за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Київ, громадянка Словенії, єврейка, з вищою освітою, не заміжня, пенсіонерка, раніше не судима, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.185 КК України,

за участю обвинувача прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального висновку ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в середині березня 2003 року в неї та у особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману громадян та зловживанням їх довірою.
Так, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вирішили здійснити шахрайство щодо потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , коли останні звернулися до них, як до громадянє Словенії, за допомогою у вирішенні питання про відправку до зазначеної Республіки та організації там лікування їх малолітньої дитини - ОСОБА_7 , хворого на лімфобластний лейкоз (рак крові). Про те, що ОСОБА_3 немає діючих документів для законного виїзду у Словенію, а особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, не є громадянином цієї Республіки, потерпілі не знали. Проте ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, стверджували, що такими є і мають особисті зв`язки з найкращими словенськими лікарями, що ті нададуть допомогу у лікуванні дитини, але для цього потрібна велика сума грошей і цю суму треба переслати до Словенії. ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, запропонували ОСОБА_8 та ОСОБА_6 свої посередницькі послуги, маючи від початку єдиний умисел на заволодіння їх грошима шляхом обману останніх та зловживання їх довірою. Своїх усних зобов`язань перед потерпілими, сутність яких у тому, що вони гарантують якісне лікування дитини у Словенії, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконувати не збиралися, переслідували одну злочинну мету: заволодіти коштами потерпілих і розпорядитися цими коштами на власний розсуд. ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, навмисно та свідомо ввели в оману потерпілих також і в тому, що заробити суму грошей, необхідну для лікування, можна шляхом закупівлі балетних тапочок в Україні та продажу цього товару за завищеною ціною у Словенії, але для цього потрібні кошти для їх закупівлі. ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, пояснили потерпілим, що перевозити товар з України до Словенії буде їх надійні люди з посольства, хоча таких людей не існувало.
21 березня 2003 року у денний час (точніший час не встановлено) ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які були запрошені ОСОБА_3 у її тимчасове і останнє для неї житло, розташоване у АДРЕСА_2 , вручили останній затребувані нею гроші у сумі 17 тисяч 715 доларів США, що по курсу НБУ відповідало на той час 94500 гривням. Під час передачі грошей була присутня і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.
10 квітня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , запросили останніх у це ж житло і під тим самим приводом знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 8 тисяч доларів США, що по курсу НБУ відповідало 42674 гривням.
12 квітня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , запросили останніх до цього ж житла і під тим самим приводом закупівлі балетних тапочок з метою їх перепродажу та отримання прибутку, знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 4710 тисяч доларів США, що за курсом НБУ відповідало того дня 25123 гривням.
14 квітня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима, що належать потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , запросили останніх на цю ж адресу і під тим самим приводом закупівлі балетних тапочок з метою їхнього перепродажу та отримання прибутку, знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 11 тисяч доларів США, що за курсом НБУ того дня відповідало 58674 гривням.
10 травня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запросили останніх у ту ж квартиру та під тим самим приводом закупівлі балетних тапочок з метою їх перепродажу та отримання прибутку знову заволоділи затребуваними ними грошима у сумі 1800 доларів США, що за курсом НБУ того дня відповідало 9599 гривням.
03 червня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запросили останніх у те саме своє тимчасове житло і під тим самим приводом знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 4000 доларів США, що належать зазначеним потерпілим, що за курсом НБУ того дня відповідало 21332 гривням.
03 серпня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прийшли в житло останніх, розташоване в АДРЕСА_3 і під таким самим приводом знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 18 тисяч доларів США, що належать зазначеним потерпілим, що за курсом НБУ відповідало 95972 гривням.
У середині серпня 2003 року у денний час (точніший час не встановлено) ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знов відвідали житло останніх, і під аналогічним приводом знову заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 10 тисяч доларів США, що належать зазначеним потерпілим, що за курсом НБУ відповідало 53317 гривням.
10 вересня 2003 року вдень ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння грошима потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знов відвідали житло останніх, і під таким самим приводом вкотре, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділи затребуваними ними грошима в сумі 15 тисяч доларів США, що належали зазначеним потерпілим, що за курсом НБУ відповідало того дня 79972 гривням.
ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у всіх розглянутих випадках, отримавши від потерпілих суми грошей, нібито призначених для закупівлі балетних тапочок, привласнили ці гроші і розпорядилися ними на свій розсуд. У всіх випадках гроші добровільно вручала потерпіла ОСОБА_6 , а отримувала їх ОСОБА_3 . В усіх випадках, крім двох останніх, ОСОБА_3 писала розписки отримання грошей.
Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи прямий умисел і корисливий мотив, заподіяли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків у сумі 90 тисяч 225 доларів США, що за курсом НБУ відповідає 481163 гривням, що відноситься до особливо великих розмірів.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 органи досудового слідства кваліфікували за ч.4 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном, набуття права на майном шляхом обману і зловживанням довірою (шахраство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Повторно, 14 лютого 2004 року в ранковий час (точніший час слідством не встановлено) ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, що були з дозволу потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в належному останнім житлі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , вирішили за відсутності господарів квартири скоїти крадіжку грошей, які вони побачили у шафі в одній із кімнат вказаного житла. Діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, таємно викрали гроші у сумі 54 тисячі гривень, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що зберігалися у зазначеній шафі, а також закордонні паспорти ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , та з місця скоєння злочину втекли, чим заподіяли потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.
За викрадення закордонних паспортів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вироком Київського районного суду м.Одеси від 22 липня 2005 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.357 ч.3 КК України та їй було призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на три роки. Від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнено на підставі п."г" ст.1 Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005 року.
Умисні дії ОСОБА_3 з викрадення з житла потерпілих грошей органи досудового слідства кваліфікували за ч.5 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про відновлення провадження по справі та закриття матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за нереабілітуючими підставами у зв`язку з закінченням строків давності притягнення підсудної до кримінальної відповідальності, оскільки для цього є усі підстави, передбачені ст.49 КК України і ст.11-1 КПК України (в редакції 1960).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Суд, не даючи оцінки зібраним у справі доказам, вивчивши підстави закриття кримінальної справи, заслухавши прокурора, дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, справа підлягає після її відновлення закриттю у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому суд виходить з наступного.

Як вбачається з обвинувального висновку, події мали місце в 2003 році.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності призупиняється, якщо особа, що скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою Київського районного суду м.Одеси від 04.09.2014 ОСОБА_3 була оголошена в розшук зі зміною їй запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі, а провадження у справі було зупинено до розшуку підсудної.

Відомості про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних злочинів до суду не надходили.

Таким чином, з дня скоєння останнього інкримінованого ОСОБА_3 злочину пройшло більше п`ятнадцяти років.

При таких даних кримінальна справа відносно ОСОБА_3 відповідно до ст.49 КК України і ст.11-1 КПК України (в редакції 1960) підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілі на виклик до суду не прибули, клопотань не надали.

На підставі викладеного і керуючись ст.49 КК України (в редакції 2001) ст.ст.11-1, 273, 282 КПК України (в редакції 1960), п.11 Перехідних положень КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відновити провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.185 КК України.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.185 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Скасувати розшук підсудної ОСОБА_3 .

Речові докази, згідно постанови ст.слідчого СВ Київського РВ ОМУ УМВС в Одеській області від 01.08.2006 (т.2 а.с.376) зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1