ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6177/21
провадження № 1-кп/753/1209/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання заступника начальника Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві ОСОБА_4 про роз`яснення порядку виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в частині застосування положень ст. 76 КК України,

встановив:

Заступник начальника Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві ОСОБА_5 звернувся до суду із роз`ясненням порядку виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в частині застосування положень ст. 76 КК України. У своєму зверненні наводить зміст статті 76 КК України та вказує, що вироком суду обвинуваченій ОСОБА_6 був призначено лише один обов`язок за п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, водночас відсутній обов`язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, що, на думку органу пробації, мав обов`язково бути призначений судом.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши клопотання органу пробації та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

У судове засідання не з`явилися представник відділу пробації та засуджена, були належним чином повідомлені про дату та час засідання, водночас їх неявка у судове засідання з огляду на положення ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає його проведенню.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинувачену обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ч. 3 ст. 75 КК України передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Водночас цією ж частиною статті передбачено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються саме судом.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 26 квітня 2018 року (№ 757/15167/15-к), від 17 жовтня 2019 року (№ 205/7091/16-к) та від 01 лютого 2018 року (№ 634/609/15-к), неодноразово висловлював позицію щодо звільнення особи від відбування покарання з випробуванням та поняття судової дискреції.

Так, Верховний Суд вказує, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду.

Вирішення судом питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням ґрунтується на наведених вимогах.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок суду, що набрав законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Вказаний вирок набрав законної сили 11 травня 2021 року (а.к.п. 152) є доступним, зрозумілим, не містить положень, які викликають будь-які сумніви і протиріччя й таким, що не допускає іншого тлумачення, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Однак, у будь-якому разі, в порядку виконання вироку не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть судового рішення та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються кваліфікації кримінального правопорушення, призначення покарання та вирішення цивільного позову.

При цьому, статтями 537, 539 КПК України законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Тому за змістом клопотання органу пробації про роз`яснення вироку, а саме встановлення обов`язку засудженій, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, фактично зачіпають суть судового рішення та погіршує становище засудженої ОСОБА_6 , що є неприпустимим та безпідставним, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

постановив:

У задоволенні клопотання заступника начальника Дарницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві ОСОБА_4 про роз`яснення порядку виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в частині застосування положень ст. 76 КК України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1