Дата документу 09.11.2021
Справа № 334/7145/20
Провадження № 1-кп/334/535/21
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

09 листопада 2021 року головуючий колегії Ленінського районного суду м. Запоріжжя суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 1-кп/334/535/21 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

судом здійснюється судове провадження у кримінальному провадженні № 1-кп/334/535/21 за обвинуваченням ОСОБА_3 за частиною першою статті 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які були встановлені під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу, не перестали існувати. Обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні. Наявність ризику переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків, дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, не працює, у шлюбі не перебуває. Перебуваючи на волі обвинувачений зможе впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні..

Потерпіла ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора. Пояснив, що зазначені у клопотанні ризики прокурором не доведені. Також він не має можливості впливати на свідків, оскільки основний свідок у кримінальному провадженні вже допитаний. Прокурор не доведено, що обвинувачений має намір переховуватись від суду. Також, обвинувачений проживає разом з матір`ю, яка є особою похилого віку та потребує стороннього догляду. Заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Клопотання захисника підтримав.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою від 22 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб. Термін дії ухвали закінчується 21 листопада 2021 року.

Підставами продовження запобіжного заходу стала наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, який відповідно до статті 12 цього Кодексу є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, залишив місце злочину, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, що дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК.

Суд відхиляє аргумент захисника, що обвинувачений проживає з матір`ю похилого віку, яка потребує стороннього догляду, оскільки докази цієї обставини суду не надані.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

Оскільки в судовому провадженні не допитаний один свідок, яка є знайомою обвинуваченого, існує ризик того, що перебування обвинуваченого на свободі негативно впливатиме на психологічний та моральний стан вказаного свідка, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК.

Відповідно до пункту 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Також, суд враховує вимоги частини третьої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»). Однак, застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідка.

Враховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт необхідно відмовити.

Оскільки на даний час у справі триває судовий розгляд, який, зважаючи на категорію і складністю справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 строком на 60 діб.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК, головуючий суддя

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Термін дії ухвали закінчується 07 січня 2022 року о 15.30 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 09 листопада 2021 року.

Головуючий суддя: