ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/251/22 Справа № 193/88/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 29 червня 2020 року, за №0000237 від 14 вересня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі виборчих комісіях, а також з проходженням державної і публічної служби, виборчим процесом строком на 2 роки. Цим вироком ОСОБА_6 виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього злочину.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови дільничної виборчої комісії №120569 територіального виборчого округу №37 під час організації та проведення повторного голосування на чергових виборах Президента України від 21 квітня 2019 року, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, з метою нарахування собі та третім особам премії за активну участь у роботі дільничної комісії з виборів Президента України, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, внісши до них завідомо неправдиві відомості, за наступних обставин.
ОСОБА_6 , призначена головою дільничної виборчої комісії №120569 територіального виборчого округу №37 (надалі ДВК, ДВК № 120569) в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області під час організації та проведення повторного голосування на чергових виборах Президента України від 21 квітня 2019 року. На період проведення виборчої компанії, відповідно до Закону України «Про вибори Президента України» №474-XIV від 5 березня 1999 року, з наступними змінами та доповненнями, що діяв на час вчинення діяння, здійснювала організаційно-розпорядчі функції, зокрема: організовувала підготовку та проведення відповідних виборів, забезпечувала додержання та однакове застосування законодавства, вела засідання комісії, підписувала відповідні протоколи та постанови, забезпечувала організацію виборчого процесу від його початку до завершення, тобто виконувала організаційно-розпорядчі функції.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці членів виборчих комісій» №966 від 28 липня 2004 року передбачено, що нарахування і виплата одноразової грошової винагороди членам окружних, територіальних та дільничних виборчих комісій провадиться у встановленому законодавством порядку Згідно пунктів 4.3. та 4.4. Порядку оплати праці членів окружних та дільничних виборчих комісій з виборів Президента України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії №226 від 08 квітня 2014 року зі змінами та доповненнями (далі Порядок), якими передбачено, що одноразова грошова винагорода членам дільничних виборчих комісій виборчих дільниць нараховується та виплачується після встановлення окружною виборчою комісією підсумків голосування у відповідному територіальному виборчому окрузі та виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого єдиним кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії на підготовку та проведення виборів Президента України, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи не на платній основі вони працюють у цій комісії, розмір якої визначається на засіданні цієї комісії за поданням її голови і залежить від особистого внеску кожного члена комісії у її діяльність, про що приймається відповідне рішення.
23 квітня 2019 року, перебуваючи в приміщенні ДВК №120569 в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області діючи умисно, маючи на меті нарахування собі та третім особам премії за активну участь у роботі дільничної виборчої комісії, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи обізнаною, що на розгляд дільничної виборчої комісії №120569 питання про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виносилося, з відповідним рішенням члени дільничної виборчої комісії не ознайомлювалися та за нього не голосували, власноручно, з метою надання офіційного вигляду документу в якості голови комісії, ОСОБА_6 поставила свій особистий підпис у виготовленому та складеному секретарем ДВК № 120569 ОСОБА_10 , завідомо неправдивому документі - « протоколі № 7 від 23 квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37». В документі було вказано, що присутні 12 членів ДВК №120569 одноголосно прийняли рішення про виплату одноразової винагороди членам комісії.
Після цього ОСОБА_6 прибула у приміщення окружної виборчої комісії № 37, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського 152, та власноруч виготовила та склала завідомо неправдивий документ - « Постанову від ** квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37» де зазначила, що: « на засіданні ДВК №120569 було прийнято рішення про необхідність клопотати перед окружною виборчою комісією про надання грошової винагороди зазначеним членам комісії: голові ДВК ОСОБА_6 -1500 грн.; секретарю ДВК ОСОБА_10 -1173 грн.; члену ДВК Загоруйко Д.В.-1500 грн.». Після цього, достовірно знаючи, що за весь період роботи комісії на засіданнях питання про преміювання не розглядалися та 23.04.2019 засідання ДВК № 120569 не проводилось, з метою надання офіційного вигляду документу, поставила у «Постанові від ** квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37» свій особистий підпис як голова ДВК №120569, та підпис за секретаря ДВК №120569 ОСОБА_10 тим самим посвідчивши факт прийняття рішення членами дільничної виборчої комісії №120569 та внісши таким чином неправдиві відомості до вказаного документа, який за своїм змістом мав надати їй, її чоловіку члену ДВК ОСОБА_11 та секретарю ДВК ОСОБА_10 право на отримання грошової винагороди у вищезазначених сумах.
Після чого того ж дня ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні ОВК № 37, достовірно знаючи, що у вказані вище офіційні документи внесені нею неправдиві відомості, умисно, використовуючи своє службове становище, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на видачу завідомо неправдивого офіційного документа, використала зазначений вище офіційний документ щодо нарахування та виплату одноразової грошової винагороди, надавши їх до бухгалтерії територіального виборчого округу № 37, працівники якої, не будучи обізнаними про внесення останньою неправдивих відомостей до протоколу № 7 від 23.04.2019 та постанови від квітня 2019 року ДВК №120569, здійснили нарахування грошових коштів у вигляді одноразової грошової винагороди на загальну суму 4173 тис. грн., а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_11 по 1500 грн. кожному, а ОСОБА_10 - 1173 грн.

Окрім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є привласнення, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , відповідно до затвердженого складу дільничної виборчої комісії (ДВК) № 120569 окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №37 під час організації та проведення повторного голосування на чергових виборах Президента України від 21 квітня 2019 року перебувала на посаді голови ДВК №120569, розташованої в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області.
Відповідно до вимог Закону України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 ОСОБА_6 як голова ДВК №120569 ОВК №37 будучи особою тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави, виконувала організаційно-розпорядчі функції щодо організації, підготовки, проведення виборів та підрахунку голосів виборців.
Відповідно до вимог Закону України «Про вибори Президента України» ОСОБА_6 , будучи головою ДВК № 120569 ОВК №37 з виборів Президента України від 21 квітня 2019 року забезпечувала законний порядок проведення виборів, мала реальну можливість впливати на його хід, а її рішення, прийняті в межах повноважень, були обов`язковими для всіх суб`єктів та інших учасників виборчого процесу.
Відповідно до статті 28 Закону «Про вибори Президента України» - Основною формою роботи виборчої комісії є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, а в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії. На письмову вимогу третини склад виборчої комісії голова виборчої комісії або його заступник зобов`язаний скликати засідання комісії не пізніше наступного дня після отримання такої вимоги. Проведення голосування виборців не є засідання дільничної виборчої комісії. Засідання виборчої комісії є повноважним за умови присутності більше половини членів комісії від складу цієї комісії. Засідання виборчої комісії скликається з обов`язковим повідомленням усіх членів комісії про час, місце проведення засідання та його порядок денний. Членам виборчої комісії надаються проекти рішень комісії та необхідні матеріали, як правило, не пізніш як за день до дня проведення засідання комісії, однак не пізніш як до початку засідання. Засідання виборчої комісії веде голова комісії або його заступник; у разі невиконання ними цієї функції комісія визначає із свого складу головуючого на засіданні.
Згідно з пунктом 3 статті 40 ЗУ «Про вибори Президента України» - Членам виборчих комісій у межах загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної виборчої комісії на підготовку та проведення виборів Президента України, може бути нарахована і виплачена одноразова грошова винагорода в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією. При цьому, згідно порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів Президента України, затвердженого Постановою Центральної виборчої комісії № 226 в 08 квітня 2014 року, а саме розділу 4 «Одноразова грошова винагорода членам виборчих комісій» Одноразова грошова винагорода членам окружних виборчих комісій, дільничних виборчих комісій звичайних чи спеціальних виборчих дільниць нараховується та виплачується після встановлення окружною виборчою комісією підсумків голосування у відповідному територіальному виборчому окрузі та виключно за наявності загальної економії фонду оплати праці, передбаченого єдиним кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії на підготовку та проведення виборів Президента України, згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на платній чи не на платній основі вони працюють у цій комісії. Розмір одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії визначається на засіданні цієї комісії за поданням її голови і залежить від особистого внеску кожного члена комісії у її діяльність, про що приймається відповідне рішення.
Голова ДВК № 120569 ОВК №37 з виборів Президента України ОСОБА_6 достовірно знала, що на підставі постанови ОВК №37 у межах загальної економії фонду оплати праці з державного бюджету були виділені грошові кошти в розмірі 4173 грн. в якості одноразової грошової винагороди членам ДВК №120569 ОВК №37.
23 квітня 2019 року в денний час після встановлення підсумків голосування ОСОБА_6 умисно, будучи особою тимчасово спеціально уповноваженою на виконання функцій держави, виконуючи організаційно-розпорядчі функції, шляхом зловживання своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з корисних спонукань з метою власного збагачення та в інтересах третіх осіб шляхом привласнення та розтрати грошових коштів загальної економії фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків окружної виборчої комісії територіального виборчого округу №37, всупереч вимогам чинного законодавства, вчинила злочин при наступних обставинах.
Так, 23 квітня 2019 року, перебуваючи в приміщенні ДВК №120569 в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області та маючи злочинний умисел на привласнення та розтрату бюджетних коштів у вигляді одноразової грошової винагороди в сумі 4173 грн. (яка була виділена на преміювання членів ДВК № 120569 та залучених працівників) з метою надання офіційного вигляду документу в якості голови комісії, ОСОБА_6 поставила свій особистий підпис у виготовленому та складеному секретарем ДВК № 120569 ОСОБА_10 , завідомо неправдивому документі - « протоколі № 7 від 23 квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37». В документі було вказано, що присутні 12 членів ДВК №120569 одноголосно прийняли рішення про виплату одноразової винагороди в розмірі 4173 грн. всім членам комісії солідарно.
При цьому вона достовірно знала, що за весь період роботи комісії на засіданнях питання про преміювання не розглядалися та 23.04.2019 року засідання ДВК № 120569 не проводилось.
Після цього ОСОБА_6 прибула у приміщення ОВК № 37, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського 152 та власноруч виготовила та склала завідомо неправдивий документ - « Постанову від *** квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37» де зазначила, що: « на засіданні ДВК №120569 було прийнято рішення про необхідність клопотати перед окружною виборчою комісією про надання грошової винагороди зазначеним членам комісії: голові ДВК ОСОБА_6 -1500 грн.; секретарю ДВК ОСОБА_10 -1173 грн.; члену ДВК Загоруйко Д.В.-1500 грн.». Після цього, достовірно знаючи, що за весь період роботи комісії на засіданнях питання про преміювання не розглядалися та 23.04.2019 року засідання ДВК № 120569 не проводилось, з метою надання офіційного вигляду документу, поставила у «Постанові від ** квітня 2019 року засідання дільничної виборчої комісії з виборів Президента України №120569 окружного виборчого округу №37» свій особистий підпис як голова ДВК №120569, та підпис за секретаря ДВК №120569 ОСОБА_10 тим самим посвідчивши факт прийняття рішення членами дільничної виборчої комісії №120569 та внісши таким чином неправдиві відомості до вказаного документа, який за своїм змістом мав надати їй, її чоловіку члену ДВК ОСОБА_11 та секретарю ДВК ОСОБА_10 право на отримання грошової винагороди у вищезазначених сумах.
Після чого того ж дня ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні ОВК№ 37 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського 152 та, достовірно знаючи, що у вказані вище офіційні документи внесені нею неправдиві відомості, умисно, використовуючи своє службове становище, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на видачу завідомо неправдивого офіційного документа, використала зазначений вище офіційний документ щодо нарахування та виплату одноразової грошової винагороди, надавши їх до бухгалтерії територіального виборчого округу № 37.
Отже, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що своїми умисними злочинними діями привласнила грошові кошти у розмірі 1500 грн. та розтратила грошові кошти у розмірі 2673 грн., які були виділені з державного бюджету, спричинивши збитки державі в особі Центральній виборчій комісії України на загальну суму 4173 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 2 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі у виборчих комісіях, а також з проходженнмя державної і публічної служби, виборчим процесом строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 250 нмдг з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі у виборчих комісіях, а також з проходженнмя державної і публічної служби, виборчим процесом строком на 1 рік

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність висновків, при виправданні обвинуваченої за ч. 2 ст. 191 КК України, суду фактичним обставинам провадження, допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вказує, що суд дійшов вірного висновку, що обвинувачена на момент вчинення злочину була службовою особою, однак, виправдовуючи Загоруйко за ч. 2 ст. 191 КК України, не надав належної оцінки тим обставинам, що вона дійсно мала умисел на привласнення та розтрату бюджетних коштів у вигляді одноразової грошової винагороди в сумі 4173 грн., й з метою надання офіційного вигляду документу, в якості голови комісії поставила свій підпис у виготовленому та складеному секретарем завідомо неправдивому документі, а саме в протоколі засідання виборчої дільниці, в якому було вказано про розгляд питання щодо виплати одноразової винагороди всім членам комісії. В той час, як таке питання не розглядалося, а засідання комісії 23.04.2019 не проводилося. До того ж, прокурор наголошує на тому, що суд залишив поза увагою показання самої обвинуваченої, яка у вчинені цього злочину вину визнавала. На думку прокурора, суд дійшов невірного висновку про необхідність її виправдання за ч. 2 ст. 191 КК України, тому вирок з наведених підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, обвинувачену та її захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання у виді штрафу, призначеного обвинуваченій, в межах санкції інкримінованого злочину, з призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у тому числі у виборчих комісіях, а також з проходженням державної і публічної служби, виборчим процесом, яке визначено з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює та не навчається, заміжня, має на утриманні 2 малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, а також та суми завданих збитків, наявності обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, добровільного відшкодування завданого збитку, й відсутності тих, що обтяжують покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховування.
Разом з цим, перевіривши доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, при виправданні ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191 КК України, апеляційний суд дійшов висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора є необґрунтованими, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно з приписами частини 1 статті 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З огляду на положення статті 62 Конституції України, статті 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому навів достатні та переконливі мотиви чому він приймає до уваги одні і відхиляє інші докази у провадженні.
З матеріалів провадження видно, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , провів судовий розгляд згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення, зокрема й за ч. 2 ст. 191 КК України, відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, суд першої інстанції на підставі ст. 94 КПК України повно та всебічно дослідив усі докази у провадженні, дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про відсутність у діях обвинуваченої об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, зокрема наявність в її діях прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети на привласнення та розтрату чужого майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Як видно із обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, за ознаками привласнення, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, має три форми вчинення: привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Специфіка цієї форми полягає у тому, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває у його безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт злочину має право оперативного управління цим майном. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою.
За змістом ч. 2 ст.191 КК України, у ній встановлена відповідальність тільки за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наявності в діяннях особи тільки прямого умислу, корисливих мотивів та відповідної мети.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками розтрати майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Разом із тим, із наданих стороною обвинувачення доказів, не убачається, що ОСОБА_6 мала право розпоряджатися грошовими коштами, виплаченими членам ДВК як одноразова винагорода, на праві оперативного управління.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 перебувала на посаді голови ДВК №120569, розташованої в с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області, яка згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про вибори Президента України» не є юридичною особою та, у відповідності до п. 1.1. договору про виконання обов`язків члена виборчої комісії з виборів Президента України від 15 квітня 2019 року, вона як Виконавець за Договором, зобов`язується виконувати обов`язки члена виборчої комісії, пов`язані з підготовкою та проведенням виборів Президента України, а Замовник (Окружна виборча комісія з виборів Президента України ТВО №37) зобов`язується здійснити оплату виконаних робіт у порядку, розмірі та строки, визначені цим договором, тобто розпорядником коштів фонду оплати праці, передбаченого кошторисом видатків відповідної окружної виборчої комісії на підготовку та проведення виборів Президента України, по територіальному виборчому округу №37, в т.ч. витрачених на виплату одноразової винагороди була Окружна виборча комісія з виборів Президента України ТВО №37.
Водночас, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 , хоча і визнавала винуватість у вчиненні інкримінованих їй злочинів, однак зазначала, що вона виготовила фіктивний документ з метою нарахування собі, та двом членам комісії премії за їх активну участь у роботі дільничної комісії, оскільки вважала такий розподіл коштів справедливим, згідно трудової участі у виборчому процесі.
Отже, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, та наявність в її діях складу цього злочину за ознаками привласнення та розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, оскільки недоведено як наявність об`єктивної сторони злочину, так і суб`єктивної сторони цього злочину.
Твердження прокурора, що дії обвинуваченої були спрямовані на незаконне власне збагачення та збагачення чоловіка за рахунок коштів з державного бюджету не грунтуються на матеріалах провадження.
Посилання прокурора на допущенні судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, через відсутність в журналах судових засідань від 10.02.2021, 19.02.2021 та 14.07.2021 номерів технічних носіїв на яких здійснено їх запис, є неспроможними, та не є такими, які в розумінні ст. 412 КПК України, слугували б безумовною підставою для скасування судового рішення.
Доводи прокурора про те, що суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності представника потерпілого, чим позбавив можливості реалізувати права, передбачені ст. 56 КПК України, є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції здійснив всі залежні від нього дії для виклику та допиту представника Центральної виборчої комісії України в особі головного консультанту відділу представництва в судах управління правового забезпечення Секретаріату ЦВК ОСОБА_12 , яка, в свою чергу, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутністю, й при визначенні розміру та виду покарання обвинуваченій покладалась на розсуд суду (а.п. 37). Разом з цим, представник потерпілого була присутня під час підготовчого судового засідання та повідомлялась про кожну дату та час судових засідань на надану нею електрону адресу, тому порушень судом вимог ст.ст. 318, 412 КПК України, з цих підстав, апеляційним судом також не встановлено.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 191 КК України, належним чином дослідив покази обвинуваченої та свідка, й письмові докази, що були надані стороною обвинувачення, зробив ґрунтовний аналіз усіх доказів у провадженні, та, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні у цьому злочині.
Разом з цим, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення, чого в цьому кримінальному провадженні зроблено не було.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не знаходить законних підстав для скасування вироку суду першої інстанції, та вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4