ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1873/21 Справа № 203/4518/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000584 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку, раніше неодноразово судимого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації з 20.00 год. до 08.00 год. наступного дня.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , слідчим суддею допущено порушення процесуального законодавства, не враховано доводи сторони захисту, що участь слідчого при розгляді клопотання не передбачена КПК України, щодо порушення права на захист та порядку затримання особи, не враховано докази сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст.177 КПК України, також зазначає, що відносно підозрюваного було необґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилається на те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки та має тяжкі хронічні хвороби, що унеможливлює його подальше тримання, при цьому підозрюваний в інших кримінальних провадженнях жодного разу не порушив вимог, щодо явки до суду, а під час досудового розслідування до слідчого.
Зазначає, що органами досудового розслідування не надано доказів причетності ОСОБА_8 до кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України.
Також зазначає, що слідчий суддя непомірно та необґрунтовано визначив розмір застави вище ніж передбачено вимогами ч.5 ст. 182 КПК України, разом з тим, не було враховано майновий стан підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, по 13.01.2022 року, з визначанням застави у розмірі 454 000 гривень.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотиків, відсутність хронічних захворювань, які унеможливлюють його тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначанням застави у розмірі 454 000 гривень.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних у кримінальному провадженні, зокрема: протоколом допиту свідків ОСОБА_10 від 27.08.2021 року, ОСОБА_11 від 06.09.2021 року, ОСОБА_12 від 10.11.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_8 збуває психотропну речовину амфетамін, та вони особисто купували її у підозрюваного; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.08.2021 року, відповідно до якого він разом з ОСОБА_14 купували у ОСОБА_8 психотропну речовину амфетамін; протоколом про проведення оперативно-розшукового заходу ; протоколом огляду предмета від 26.10.2021 року, відповідно до якого було виявлено та вилучено два сліп-пакети, в яких знаходилась речовина кристалічного вигляду білого кольору; висновком експерта від 28.10.2021 року №СЕ-19/104-21/33817-НЗПРАП , відповідно до якого, надані на експертизу речовини масами 0,1011г, та 0,0359 г містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якої в речовинах становить 0,0534 г, та 0,0190 г відповідно; протоколом обшуку від 15.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 , під час якого було виявлено та вилучено 5 сліп- пакетів з світлою речовиною кристалічного вигляду, 2 сліп-пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження, скляна банка з речовиною рослинного походження; протоколом огляду від 15.11.2021 року.
Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури обшуку та затримання не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишати місце обшуку до його закінчення.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час час проведення слідчих дій, в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 307 КПК України, а саме обшуку та затримання було проведено з порушенням КПК України, - не є слушними, так як на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину.
При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та-або суду, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, може здійснювати вплив на інших підозрюваних у цьому кримінальному правопорушенні, особи яких, органом досудового розслідування встановлюються.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що полягає у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, а також взято до уваги відомості про репутацію підозрюваного, який не працює, тобто не має постійного джерела доходу, має міцні соціальні зв`язки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, крім того, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, та те, що підозрюваний в інших кримінальних провадженнях жодного разу не порушив вимог, щодо явки до суду, а під час досудового розслідування до слідчого, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника ОСОБА_7 щодо встановлення непомірно великого розміру застави, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки при визначенні розміру застави слідчим суддею враховано обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 - у незаконному обігу наркотичних та психотропних речовин.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4