Справа № 635/8574/21
Провадження № 1-в/635/778/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100) полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про приведення у відповідність вироку стосовно засудженого ОСОБА_4 ,
УСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100) полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , в якому просять суд привести вироки Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.07.2021 року, Московського районного суду
м. Харкова від 12.05.2016 року та Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року стосовно засудженого ОСОБА_4 з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.
Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Оскільки учасники процесу у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
ОСОБА_4 засуджений 16.04.2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 357 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року, остаточно призначено до відбуття 4 роки 3 міс. позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.07.2021 року звільнений від покарання, призначеного за ст. 357 ч. 1 КК України на підставі ст. 74 ч. 5, 49 ч. 1 п. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та вирішено вважати засудженим за ст. 122 ч. 1, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року, остаточно призначено до відбуття 4 роки 3 міс. позбавлення волі.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до ч. 1 ст. 185 КК України внесено зміни, згідно з якими таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, а до ч. 1 ст. 309 КК України внесено зміни, згідно з якими незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, з 01.07.2020 санкція ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений 11.02.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік та 12.05.2016 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 2 років 6 міс. позбавлення волі за діяння, вчинені до набрання чинності Законом України №2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, вчинивши новий злочин, суд вважає, що на останнього поширюються положення ч. 1 ст. 5 КК України.
Так, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Беручи до уваги, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України, суд дійшов висновку про необхідність пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_4 і визначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі, призначені вироками від 11.02.2015 року Київського районного суду м. Харкова та від 12.05.2016 року Московського районного суду м. Харкова. Остаточне покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.07.2021 року залишається без змін, оскільки невідбута частина покарання, приєднана за правилами ст. 71 КК України у виді 3 місяців позбавлення волі відповідає вимогам ст. 72 КК України та не перевищує покарання, призначене попередніми вироками суду.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 61, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, суд
ПОСТАНОВИВ:
клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків у відповідність задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком від 11.02.2015 року Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком від 12.05.2016 Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі, а остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України визначити в 2 (два) роки 6 (шести) міс. обмеження волі.
Остаточне покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.07.2021 року у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) міс позбавлення волі - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1