Номер провадження: 11-сс/813/1757/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001603 від 17.09.2021, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у Республіці Грузії, громадянина Грузії, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, маючого посвідку на постійне місце проживання на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_13 та продовженопідозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.12.2021 року, з визначенням розміру застави у розмірі 40 парожиткових розмірів для працездатних осіб, у сумі 90 800грн.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україниза обставин, викладених у клопотанні слідчого.

17.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001603 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
17.09.2021 року ОСОБА_9 затримано, в порядку ст.208 КПК України.
18.09.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
19.09.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, у сумі 1021500, строком до 15.11.2021 року.
Постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_14 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 18.12.2021 року.
11.11.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру попередньої застави, строком до 18.12.2021 року, оскільки провести всі необхідні процесуальні дії та завершити досудове розслідування кримінального правопорушення до 11.11.2021 року не представилось можливим, через складність кримінального провадження, необхідність отримання висновків експертизи та доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду.
15.11.2021 року ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, у сумі 90800 грн., строком до 18.12.2021 року.
При прийнятті рішення щодо продовження відносно підозрюваногозапобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийняв до уваги те, що останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованого йому злочину, а також послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, які з моменту обрання запобіжного заходу, не перестали існувати та не знизились. Слідчий суддя зазначив, що існують ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, має реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше притягувався до відповідальності за аналогічні злочини, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також впливати на потерпілих та свідків.

Крім того, слідчий суддя послався на дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , врахував умисний та корисливий характер злочину у вчиненні якого він підозрюється, який відноситься до категорії тяжкого злочину, та дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя, послався на відсутність реально спричиненої шкоди, оскільки майно, яке було викрадене, було повернуто власнику безпосередньо після вчинення злочину.

Крім того, слідчий суддя послався на занадто великий розмір визначеної при обранні запобіжного заходу застави, та дані про особу підозрюваного, який непрацевлаштований, доходів не має, та з огляду на ці обставини, прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру застави, зазначивши, що прокурором не було надано раціонального пояснення за яких підстав необхідно залишити попередній розмір застави.

Посилаючись на положення ч.4 ст.183 КПК, слідчий суддя, продовживши строк тримання підозрюваного під вартою, визначив останньому заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 90800 грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилається на її незаконність та необґрунтованість в частині рішення щодо зменшення розміру застави та постановити нову, якою продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 1021500 грн. Прокурор стверджує про те, що підозрюваний ОСОБА_9 заробляє на життя, шляхом вчинення злочинів проти власності, за попередньою змовою з групою осіб, раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та систематично вчиняє кримінальні правопорушення, що свідчить про його злочинну діяльність.

Прокурор просить врахувати, що підозрюваний неодружений, дітей не має, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати ОСОБА_9 від вчинення аналогічних злочинів, а тому існують реальні ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, а тому зменшення розміру застави не забезпечить виконання, покладених на підозрюваного обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу; пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя в цілому дотримався вимог закону, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, що підтверджується доказами, які існують на даній стадії досудового розслідування, перелічені у клопотанні слідчого та наявні матеріалах провадження.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому дій, таслідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованої підозри може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які долучені до клопотання слідчого, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому дій.
Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.87 КПК, для визнання цих доказів недопустимими.
При цьому, долучені до клопотання слідчого докази є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний, можливо вчинив інкримінований йому злочин.
За наведених підстав, наявні в матеріалах, доданих до клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра висунута ОСОБА_9 не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спроби знищення, переховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні; може незаконно впливати на свідків та потерпілого; та іншим чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, що виправдовує необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 , та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що ОСОБА_9 обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий ОСОБА_15 , можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, навіть з огляду на те, що злочин останнім вчинений в період іспитового строку. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_9 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування не знизився та продовжує існувати.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що останній, який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого злочину проти власності. Будучі раніше засудженим за аналогічний злочин, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, продовжує існувати.
Ризик незаконного впливу свідків та потерпілого у кримінальному провадженні також досліджувався при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим та прокурором доведено, що станом на даний час вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.
При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК, який також продовжує існувати, навіть з огляду на те, що майно повернуто потерпілому.
При цьому, доводи захисника про те, що підозрюваний має посвідку на постійне місце проживання на території України, не свідчить про його бажання раціонально розпоряджатись своїми правами та обов`язками, надані Конституцією України та не є вирішальною обставиною для обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки за повідомленням прокурора він після звільнення з-під варти знов вчиняє злочини проти власності, що свідчить про його реальну небезпеку для оточуючих осіб та суспільства.
Разом з цим, рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави, а саме зменшення застави апеляційний суд визнає необґрунтованим, оскільки визначивши розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, слідчий суддя не мотивував своє рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
В той же час, слідчий суддя, не погодившись клопотанням органу досудового розслідування щодо застосування раніше визначеного розміру застави при обранні запобіжного заходу, безпідставно зменшив її до суми, яка може виявитися нездатною достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язківмінімуму, визначеного КПК.

Апеляційний суд не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки вона не відповідає особі підозрюваного, який раніше судимий за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів та на теперішній час підозрюється у вчиненні таких злочинів у декількох кримінальних провадженнях.

За наведених обставин, ухвала слідчого судді в цій частині не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд враховує, що факт існування інших кримінальних проваджень стосовно підозрюваного, не свідчить про доведеність винуватості останнього у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки відсутній вирок щодо визнання його винуватим, проте вважає, що зазначені обставини слугують певною характеристикою особи підозрюваного та свідчать про ймовірну схильність останнього до вчинення умисних корисливих злочинів з метою отримання доходу від такої незаконної діяльності.

При цьому, апеляційний суд враховує доводи прокурора стосовно того, що раніше до підозрюваного вже застосовувалися запобіжні заходу у виді застави, але не зважаючи на це, після внесення застави, відповідно до висунутої нової підозри, останній продовжував злочину діяльність.

На думку апеляційного суду, саме продовження існування ризику вчинення нових злочинів, у сукупності з обґрунтованістю пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого злочину в даному кримінальному провадженні, а також наявними іншими ризиками, що не відпали та продовжують існувати, дають підстави колегії суддів дійти висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в максимальних межах визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК для підозрюваного, є таким, що зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування. Такий розмір заставитакож є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК.

Водночас, оскільки відповідно до квитанції №ПН2953 від 22 листопада 2021 року за підозрюваного ОСОБА_9 , на виконання ухвали слідчого судді, яка скасовується апеляційним судом, була внесена застава у сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн., вказані грошові кошти підлягають поверненню заставодавцю - ОСОБА_16 , або уповноваженій нею особі.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001603 від 17.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_13 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001603 від 17.09.2021 року, задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 18.12.2021 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_9 ,розмір застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Взяти підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (отримувач: Одеський апеляційний суд; Код ЄДРПОУ отримувача 42268321; Код банку отримувача (МФО) 820172; розрахунковий рахунок UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 14.12.2021 року; Заставна сума за підозрюваного ОСОБА_9 (номер провадження суду апеляційної інстанції №11-сс/813/1757/21, судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний ОСОБА_9 звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_9 після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; 9) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язків становить до 18.12.2021 року.

Внесену, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 року, заставу у сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн. (квитанція №ПН2953 від 22 листопада 2021 року) повернути заставодавцю ОСОБА_16 , або уповноваженій нею особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4