Справа № 601/2955/21
Провадження № 1-кс/601/135/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при вирішенні питання про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області в рамках кримінального провадження №0000539 від 25.11.2021 , -
ВСТАНОВИВ:
31.01.2022 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яка фактично за своїм змістом є скаргою на бездіяльність слідчого , згідно якої він оскаржує бездіяльність слідчого, що полягає у невиклику його для надання допомоги в розкритті злочину та його бажанні показати, де знаходиться частина викраденого майна, у непроведенні з його участю та з участю понятих слідчого експеременту та інших слідчих дій для об`єктивного досудового розслідування. Просить етапувати його в ДУ «Чортківське СІЗО» для проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000539 від 25.11.2021 та його там залишити. Крім того, просив проводити судове засідання з розгляду скарги, в режимі відеоконференції з Чернігівського СІЗО.
Ознайомившись зі змістом скарги та доданими документами, приходжу до наступного висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.
Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Частиною 1 статті 36 , частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини від 12 липня 2001 року).
Слідчий суддя виходить з того, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо дій, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Так, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує фактично бездіяльність слідчого, що полягає у невиклику його для надання допомоги в розкритті злочину, не проведенні слідчого експеременту та непроведенні інших слідчих дій, які б сприяли розкриттю злочину, що не відноситься до переліку дій та бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відтак, вимоги заявника викладені в скарзі, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу, зважаючи на те, що чинним КПК України не встановлено строки для виконання слідчим відповідних слідчих дій.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, оскільки заявником заявлені вимоги, що не входять до переліку, визначеного ст. 303 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за даною скаргою. Крім того, у зв`язку із цим у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції також слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 40, 303, ч. 4 ст. 304, 307, 336, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області в рамках кримінального провадження №0000539 від 25.11.2021- відмовити.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції.
Повернути ОСОБА_2 , вказану скаргу разом з доданими до неї додатками.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1