Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9224/21
1 - кс/490/5312/2021
У Х В А Л А
10 грудня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВР ЗТ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), працюючої директором у ФОП « ОСОБА_8 », раніше не судима, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2021р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого ВР ЗТ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000433 від 08.12.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.12.2021р. близько 19 год. 40 хв. (темний час доби), водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по вологій асфальтованій проїзній частині вул. Пограничної в м. Миколаєві, у напрямку вул. Мала Морська.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_6 в порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.3 та 18.1 ПДР України, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі буд. № 50/1 по вул. Пограничній, не звернула увагу на знаходження на вказаному пішохідному переході пішохода ОСОБА_9 , своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустила наїзд на вказаного пішохода. Після чого самовільно залишила місце пригоди.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження з якими у тяжкому стані доставлений до реанімаційного відділення ЛШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

09.12.2021р. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
09.12.2021р. слідчим повідомлено ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Підозрювана та її захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Також підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що за кермом вказаного автомобіля перебувала саме вона, пішохода вона не побачила через погані погодні умови, коли вона зрозуміла що сталась ДТП, то побачила як розлетілось лобове скло, вона перебувала у шоковому стані, тому покинула місце ДТП і зупинилась аж через два квартали.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 08.12.2021р. та схемою до нього в якому зафіксовано залишену на місці пригоди слідову інформацію автомобілем «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події в ході якого зафіксовано пошкодження на автомобілі «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , характерні при контактуванні з пішоходом; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який підтвердив той факт, що саме автомобіль «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Також те, що водій ОСОБА_6 , одразу після наїзду на пішохода самовільно залишила місце пригоди; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що наїзд на пішохода ОСОБА_9 стався на нерегульованому пішохідному переході та те, що автомобіль «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , одразу після наїзду на нього залишив місце пригоди; довідкої про смерть ОСОБА_9 № 8937; та іншими матеріалами в їх сукупності. Крім того і сама ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала своєї причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0000433 від 08.12.2021р. відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню ін. чином.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, поведінка підозрюваної під час та після вчинення ДТП.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194

КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.
У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, поведінка підозрюваної безпосередньою після вчинення кримінального правопорушення направлена не переховування та перешкоджання встановлення істини по справі; - особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на свідків у кримінальному провадженні; - застава, оскільки, під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави підозрюваною у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

Фактично при вчиненні даного кримінального правопорушення, що не оспорювала підозрювана в судовому засіданні, грубо нехтуючи ПДР України, підозрювана ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 (джерело підвищеної небезпеки), не прийняла заходів щодо зниження швидкості транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом, не зупинила транспортний засіб після ДТП та покинула місце вчиненої ДТП, не вжила заходів для виклику швидкої медичної допомоги та працівників патрульної поліції. Фактично вжила заходи для переховування з метою уникнення відповідальності за вчинені дії.

В результаті таких дій підозрюваної ОСОБА_6 настала смерть пішохода ОСОБА_9 , який помер в лікарні від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що є підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Окрім того в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не має батька, а отже за таких обставин залишається без батьківського піклування з боку матері, проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, згідно ст. 378 КПК України, за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку окремою ухвалою порушити питання перед службою у справах дітей або відповідним органом опіки та піклування про необхідність влаштування цих неповнолітніх або встановлення над ним опіки чи піклування.
Таким чином, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати Службу у справах дітей адміністрації Заводського районну Миколаївської міської ради невідкладно вжити відповідних заходів передбачених законодавством України відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась без батьківської опіки.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ВР ЗТ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 05.02.2022р. включно до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати Службу у справах дітей адміністрації Заводського районну Миколаївської міської ради невідкладно вжити відповідних заходів передбачених законодавством України відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась без батьківської опіки.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1