Справа № 747/257/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/580/21
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000279 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання з 23 березня 2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 3330 грн. 28 коп. у відшкодування майнової шкоди та 40000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь КНП «Талалаївська центральна лікарня Талалаївської селищної ради» 1799,04 грн. у відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 .

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 22 березня 2021 р., близько 14.30 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди та бажаючи їх настання, увійшовши до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , використовуючи заздалегідь взятий з собою кухонний ніж, скоїв напад, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи у момент нападу, на продавця ОСОБА_10 . З метою придушення волі потерпілої до супротиву ОСОБА_8 дістав із куртки ніж та наніс ОСОБА_10 шість травматичних дій, з яких п`ять нанесено ножем та одна від дії тупого предмету, завдавши останній легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_8 , перехилившись через прилавок магазину, відкрив рукою шухляду столу, в якій зберігались грошові кошти від проданих товарів та до якої не мали доступу сторонні особи, тобто є сховищем, та відкрито заволодів грошима в сумі 60 грн., що належать ОСОБА_11 , після чого вибіг із приміщення магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій її підзахисного, просила вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 мінімальний строк покарання. Послалася на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказала, що місцевий суд при обранні міри покарання не взяв до уваги щире каяття ОСОБА_8 і той факт, що злочин він вчинив унаслідок скрутного матеріального становища, що в своєю чергу є обставинами, що пом`якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення; дані про його особу, який раніше не судимий у силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до мінімальної санкції ч.3 ст.187 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Скрутне матеріальне становище ОСОБА_8 не можна визнати обставиною, яка б суттєво знижувала суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, а відтак і не може слугувати підставою для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Талалаївського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4