Справа №366/3127/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1846/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: 176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 17 січня 2022 року, якою продовжено строк дії обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2022 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 17 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України не ґрунтуються на жодному доказі і не відповідають реальним фактичним обставинам. До клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування зазначених в ст.177 КПК України ризиків. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст.84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розуміння ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник вказує, що тяжкість злочину сама по собі є недостатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Жодні об`єктивні дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_6 переховуватись від суду відсутні, адже обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні непрацездатну матір, двох неповнолітніх дітей та сина-студента. Разом з тим, ще в травні 2021 року ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 , про те що їх підозрюють у вчиненні злочину, однак ОСОБА_6 вважаючи себе не причетним до злочину, не переховувався від слідства, не впливав у незаконний спосіб на потерпілого чи на свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.5 ст.185 КК України, які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і до особливо тяжких. Санкція одного з інкримінованих обвинуваченому злочинів, зокрема ч.5 ст.185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обвинувачений є раніше не судимим, ніде не працює. А отже, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні не допитані потерпілі та жоден свідок, а тому суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про існування, ризику впливу на них.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні обвинуваченого перебувають неповнолітні діти та непрацездатна матір не підтверджені жодними доказами. В свою чергу, наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду та впливати на свідків і потерпілих, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 17 січня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 17 березня 2022 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :