Справа № 626/478/21
Провадження № 1-кп/626/100/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Красноград кримінальне провадження № 0000090 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Первомайський Харківської області, громадянина України, не працює, неодружений, має повну загальну середню освіту, зареєстрований в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше засуджений: 03.10.1997 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ст.ст.93, 140 ч.2, 193 ч.3, 41 ч.1 КК України до 9 років позбавлення волі; 10.06.2003 року Кегичівським районним судом Харківської області за ст.186 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі; 16.12.2003 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ст.ст.190, 70 ч.4, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 14.07.2011 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі; 03.04.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі; 21.04.2015 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 05.10.2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; 25.05.2018 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ст.ст.185 ч.1, 357 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 16.08.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2021 року з 01-ї до 09-ї години, обвинувачений ОСОБА_5 перебував в будинку ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно викрав грошові кошти в сумі 1200 грн., мобільний телефон "Zte" моделі Blade А7 із зарядним пристроєм та мобільний телефон "Xiaomi" моделі Redmi 6А, що відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 10 від 04.11.2020 коштували 1411 грн. та відповідно 2000 грн. Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій збитки у сумі 4611 грн. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на свій розсуд. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно.

Під час досудового розслідування між потерпілою і обвинуваченим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України. Згідно угоди потерпіла і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди, яка в розглядуваному кримінальному провадженні укладена, щодо нетяжкого злочину.

Як вбачається зі змісту угоди про примирення від 24 лютого 2021 року, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання у виді позбавлення волі відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою статті 65 КК України, а також санкції частини 2 статті 185 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. На підставі ч.3 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Суд вважає вірним звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні №0000090 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, 02.11.2020 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Лозівським міськрайонним судом Харківської області 16 серпня 2021 року, за яким його засуджено до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Таким чином, в даному випадку принцип поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно особи не застосовувався, у суду відсутні підстави для його обрання. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373,374,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 24 лютого 2021 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2021 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі- виконувати самостійно.

Речові докази, передані на зберігання потерпілому - вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя