В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1047/21
Провадження № 1-кп/534/43/22

31 січня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000232 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Кременчук Полтавської області, громадянка України, не працює, заміжня, має на утриманні малолітню дочку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має інвалідності, не є військовозобов`язаною, не є учасником бойових дій, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебувала у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де на поличці виявила мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 5 Plus Black» чорного кольору, після чого у неї виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи таємно, з корисливих мотивів, впевнившись що за її діями ніхто не спостерігає, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 5 Plus Black» чорного кольору, вартістю 2233 гривні, що належав ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 місце скоєння кримінального правопорушення покинула та розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2233 гривні, який відшкодовано, шляхом повернення майна .

Таким чином, ОСОБА_4 , скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні надала покази, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
Належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи потерпіла у судове засідання не прибула, звернувшись із відповідною заявою про розгляд справи за її відсутності.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідає фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченої та її показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є доведеною повністю.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставини, що пом`якшують та ті, що обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.
На обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не знаходиться.
При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального проступку, особу обвинуваченої, її молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачена є заміжня, відсутністьобставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченою вини у скоєному кримінальному правопорушенні, поведінку обвинуваченої як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Частина 1 ст. 185 КК України передбачає наступні види покарання: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботами на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Для того, щоб досягти мети справедливості покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, запобіганню вчинення нею нових злочинів, з урахуванням вищевикладеного у вироку суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання без застосування ст.ст. 75, 76 КК України, яке не є найм`ягшим та не є найсуворішим за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у вигляді громадських робіт, строком, наближеним до мінімальної межі, що не буде суворим чи занадто суворим, чи занадто м`яким, виходячи з можливих до застосування видів покарання і їх мір.

Долю речових доказів у справі вирішити згідно з ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи у розмірі 686 гривень 48 копійок підлягають стягненню в державний бюджет України за рахунок обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 85 (вісемдисят п`ять )годин.
Речовий доказ, а саме мобільний телефон «Xiomi» моделі «Redmi Plus Black» чорного кольору, залишити у потерпілої ОСОБА_6 як їй належний.

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи у розмірі 686 гривні 48 копійок стягнути в державний бюджет України з обвинуваченої ОСОБА_4 .
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_7