Номер провадження: 11-кп/813/2115/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

01.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року,

установив

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000496 від 17.07.2021 року, було частково задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 та змінено покладений на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок, передбачений ч.5 ст.194 КПК України, а в частині скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади».
Згідно ч.2 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до вказаного переліку, який є вичерпним, не входить.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу..

Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач, -

ухвалив

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, в межах кримінального провадження №0000496 від 17.07.2021 року.
Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати апелянту.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2