справа №176/102/20
провадження №1-кп/176/28/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берислав Херсонської області, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, освіта неповна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.04.2016 вироком Бериславського районного суду Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.07.2016 вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 22.03.2017 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 ч.2 ст. 190 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2019 року за №0000429, -

участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , судового розпорядника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , відбуваючи з 23.08.2016 року покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не виконував законних вимог представників адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», на виховні заходи адміністрації не реагував, за що станом на 30.05.2019 до засудженого ОСОБА_3 адміністрацією Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» застосовано 49 стягнень, з яких 7 стягнень у вигляді попереджень, 20 стягнень у вигляді доган, 14 стягнень у вигляді суворих доган, 5 стягнень у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору, 2 стягнення у вигляді поміщення до карцеру, 1 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.
Згідно постанови про поміщення засудженого в ДІЗО від 28.05.2019 винесеною начальником Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» начальником арештного дому ОСОБА_7 - ОСОБА_3 на підставі ст.132 Кримінально-виконавчого кодексу України поміщено в ДІЗО, строком на 3 (три) доби, без виведення на роботу. 28.05.2019 о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3 прийнято до ДІЗО державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26».
30.05.2019 о 08 год. 40 хв. під час проведення технічного огляду камер ДІЗО-ПКТ Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» черговим помічником начальника установи ОСОБА_8 , заступником чергового помічника установи ОСОБА_9 , начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 та фельдшером медичної частини установи ОСОБА_11 встановлено, що санітарний стан камери ДІЗО №5 перебуває в незадовільному стані. Згідно графіку чергування камери ДІЗО № 5 затвердженого 28.05.2019 начальником Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» прибирання повинен здійснювати засуджений ОСОБА_3 . На вимоги приступити до прибирання засуджений ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, посилаючись на те, що робив прибирання о 05 год. 00 хв. цього ж дня.
Враховуючи, що відповідно до графіку чергувань камери ДІЗО № 5, затвердженого начальником установи, в цей день, тобто 30.05.2019 мав чергувати засуджений ОСОБА_3 , присутній начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 зробив зауваження засудженому ОСОБА_3 та наголосив на необхідності прибирання. На що засуджений ОСОБА_3 категорично відмовився виконати зазначену вимогу щодо необхідності проведення прибирання камери. Надалі засудженому був наданий інвентар для здійснення прибирання, а саме відро з водою кімнатної температури, швабру, ганчірку, віник та совок, на що засуджені, що відбувають покарання в камері ДІЗО № 5, підтримуючи позицію засудженого ОСОБА_3 , перекинули відро із водою.
Після цього начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 роз`яснив засудженому ОСОБА_3 вимоги ст.ст.107, 118 Кримінально-виконавчого кодексу України та вимоги ст.ст.9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії, знову висунув ОСОБА_3 вимогу приступити до прибирання камери ДІЗО № 5, на що останній відповів категоричною відмовою.
Після цього начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , в присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , роз`яснив засудженому ОСОБА_3 зміст ст. 391 КК України та попередив його про кримінальну відповідальність, передбачену вказаною статтею, однак засуджений ОСОБА_3 відкрито та в категоричній формі, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії, продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , знову, умисно, категорично відмовився приступити до прибирання камери ДІЗО №5, згідно затвердженого графіку чергувань, тобто умисно, злісно не виконав законні вимоги представника адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія № 26, хоча скарг на стан здоров`я не виказував, тобто міг виконати вищевказані законні вимоги представника адміністрації ЖВК-26, був забезпечений необхідним інвентарем та за станом здоров`я міг залучатися до такого виду робіт.

Крім того, засуджений ОСОБА_3 , відбуваючи з 23.08.2016 покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)», систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не виконував законних вимог представників адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», на виховні заходи адміністрації не реагував, за що станом на 28.12.2019 до засудженого ОСОБА_3 адміністрацією Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» застосовано 83 стягнення, з яких 10 стягнень у вигляді попереджень, 29 стягнень у вигляді доган, 29 стягнень у вигляді суворих доган, 1 стягнення у вигляді поміщення до карцеру, 10 стягнень у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору. Також до засудженого ОСОБА_3 застосовано 1 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 15 діб, накладене ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11.09.2019.
Згідно постанови про поміщення засудженого в ДІЗО від 03.12.2019 винесеною начальником Державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» начальником арештного дому ОСОБА_7 - ОСОБА_3 на підставі ст.132 Кримінально-виконавчого кодексу України поміщено в ДІЗО, строком на 7 (сім) діб, без виведення на роботу. 03.12.2019 о 17 год. 10 хв. ОСОБА_3 прийнято до ДІЗО державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26».
06.12.2019 о 09 год. 02 хв. під час проведення технічного огляду камер ДІЗО-ПКТ Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» черговим помічником начальника установи ОСОБА_12 , старшим оперуповноваженим оперативного відділу ОСОБА_13 , оперуповноваженим оперативного відділу ОСОБА_14 , молодшим інспектором ВНіБ сержантом внутрішньої служби ОСОБА_15 , начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 встановлено, що санітарний стан камери ДІЗО № 4 перебуває в незадовільному стані. Згідно графіку чергування камери ДІЗО №4, затвердженого 05.12.2019 начальником Державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», прибирання повинен здійснювати засуджений ОСОБА_3 . На вимоги приступити до прибирання засуджений ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, посилаючись на те, що робив прибирання о 08 год. 00 хв. цього ж дня.
Враховуючи, що відповідно до графіку чергувань камери ДІЗО № 4, затвердженого начальником установи, в цей день, тобто 06.12.2019 мав чергувати засуджений ОСОБА_3 , присутній начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , о 09 год. 30 хв. зробив зауваження засудженому ОСОБА_3 та наголосив на необхідності прибирання. Одразу після висунення вимоги приступити до прибирання, засудженому був наданий інвентар для здійснення прибирання, а саме відро з водою кімнатної температури, швабру, ганчірку, віник та совок, на що засуджений не відреагував, до прибирання не приступив. ОСОБА_3 категорично відмовився виконати зазначену вимогу щодо необхідності проведення прибирання камери, до інвентаря навіть не підійшов.
Після цього начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 роз`яснив засудженому ОСОБА_3 вимоги ст.ст. 107, 118 Кримінально-виконавчого кодексу України та вимоги ст.ст.9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії, знову висунув ОСОБА_3 вимогу приступити до прибирання камери ДІЗО № 4, на що останній відповів категоричною відмовою.
Після цього начальник відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , в присутності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , роз`яснив засудженому ОСОБА_3 зміст ст.391 КК України та попередив його про кримінальну відповідальність, передбачену вказаною статтею, однак засуджений ОСОБА_3 відкрито та в категоричній формі, проігнорував висунуті вимоги, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії. Продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи законну вимогу начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , знову умисно, категорично відмовився приступити до прибирання камери ДІЗО №4, згідно затвердженого графіку чергувань, тобто умисно, злісно не виконав законні вимоги представника адміністрації Державної установи «Жовтоводська виправна колонія № 26», хоча за станом здоров`я міг виконати вищевказані законні вимоги представника адміністрації ДУ «ЖВК- 26», був забезпечений необхідним інвентарем та за станом здоров`я міг залучатися до такого виду робіт.
ОСОБА_10 , продовжуючи неодноразово висувати вимоги ОСОБА_3 щодо необхідності приступити до прибирання до 09 год. 30 хв., вимагав виконати вимоги адміністрації установи виконання покарань, проте ОСОБА_3 до прибирання не приступив, у зв`язку з чим працівники установи о 09 год. 30 хв. покинули приміщення камери ДІЗО №4.
Під час судового розгляду між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , 27.01.2022 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до зазначеної угоди, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України за тих обставин, які викладені в угоді про визнання винуватості. Зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, за фактичних обставин, встановлених та доведених органом досудового розслідування. При цьому, сторони узгодили на призначення ОСОБА_3 покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена між ним, як прокурором у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просить укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та строку покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі йому наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Зазначив, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Відмовився від справедливого судового розгляду кримінального провадження. Зазначив, що повністю розуміє наслідки обмеження апеляційного та касаційного оскарження вироку суду ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України. Наслідки затвердження угоди зрозумілі.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 в повній мірі розуміє положення ст.ст. 394, 424, 473 474,476 КПК України, ст.389-1 КК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Суд, з`ясував у обвинуваченого та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.1 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.
Сторони угоди /прокурор та обвинувачений/ узгодили про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, який буде встановлено судом.
Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 січня 2022 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 /один/ рік.
Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний диск, флеш накопичувач та оптичний диск Videx DVD R 16Х 4/7GB, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої ст.389 -1 КК України.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя