Справа № 308/9536/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
з участю представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №308/9536/21, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 21.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №308/9536/21, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 21.10.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
У судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховується від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Прокурор подане клопотання підтримав та просив таке задоволити.
Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, вказав на недоведеність прокурором усіх ризиків та можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений погодився з доводами захисника та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, позицію обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Судом враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, проте, вважає, що вказані прокурором ризики слід оцінювати у сукупності з даними про особу обвинуваченого, які б давали підстави для обрання йому саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, прокурором в ході розгляду клопотання в повній мірі не доведено наявність ризиків, на які він посилається як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити.
Одночасно, суд вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) своєчасно з`являтися за викликом прокурора чи суду;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що у разі невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Встановити строк дії ухвали до 11 листопада 2021 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , покласти на прокурора.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1