Справа № 279/1111/19
Номер рядка звіту 227
номер провадження 1-кп/279/89/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" серпня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Коростені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001106 по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калинівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, не інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
26.06.2018 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ІVЕСO» білого кольору реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на в`їзді в м.Коростень зі сторони с.Купчари Коростенського району.

Рухаючись на вказаному транспортному засобі у вказаному напрямку, на лівосторонньому закругленні дороги, з допустимою швидкістю, ОСОБА_8 , в порушення пунктів 1.5;2.3б;10.1;11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, в яких вказано:

- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу,

виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався в безпеці своїх дій, при проїзді вказаного відрізку дороги не врахував дорожньої обстановки, виїхавши на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2106 реєстраційний номер з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому четвертого ребра справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_8 пунктів 10.1;11.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_8 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе не визнав та дав показання, що 26.06.2018 року керував автомобілем «ІVЕСO» та рухався на в`їзді в м.Коростень зі сторони с.Купчари Коростенського району зі швидкістю біля 60 км/г. На вулиці було світло, дорога ґрунтова та вузька, на узбіччі - кущі. З правої сторони вискочила невідома людина з мішком, яку він не побачив, а його пасажир ОСОБА_10 побачив і крикнув «Стій!». Він взяв вліво, щоб не здійснити наїзд, і зупинився, бо з права були кущі. Через декілька секунд відбувся удар передніми частинами автомобілів. Він одразу ж підійшов до водія автомобіля ВАЗ, який скаржився на самопочуття, викликав швидку. Зі сторони потерпілого їхав якісь грузовий автомобіль (марку не запам`ятав), водій якого влаштував їм скандал, вимагаючи проїхати, бо поспішає. Вони розтягли автомобілі, відштовхнувши його автомобіль у праву сторону, щоб дати дорогу для грузового автомобіля. В подальшому автомобілі залишилися стояти на своїх місцях, чекали поліцію. В салоні автомобіля знаходився також його малолітній син. Цивільний позов не визнав, оскільки не вважає, що він винний у даній дорожньо-транспортній пригоді, на лікування потерпілому коштами не допомагав.

На запитання представника потерпілого та головуючого обвинувачений показав, що автомобілі штовхати допомагав також й водій ОСОБА_11 ОСОБА_12 . Правдиві покази він давав з самого початку, письмових клопотань про допит в якості свідка водія грузового автомобіля на стадії досудового розслідування не заявляв, будь-яких даних про нього слідчому не повідомляв.

Не дивлячись на те, що обвинувачений не визнав себе винним по суті пред`явленого йому обвинувачення, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні стверджується показаннями потерпілого, свідків, висновками експертиз та письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні, які є належними та допустимими.
Потерпілий ОСОБА_6 дав показання про те, що 26.06.2018 року близько 18 години 30 хвилин він їхав автомобілем марки ВАЗ 2106 із м.Коростеня у с.Купчари Коростенського району зі швидкістю 50-60 км/г по правій стороні. По дорозі, де сталася дорожньо-транспортна пригода він їздить вже майже 28 років, та знає її дуже добре. Її ширина метрів 5-6. На повороті, по зустрічній полосі рухався мікроавтобус, під керуванням водія ОСОБА_13 , він прийняв праворуч де кущі, каміння і поруч кар`єр, знизив швидкість, застосував екстрене гальмування, однак сталося зіткнення і він з`їхав в кювет. Зіткнення відбулося у ліву сторону автомобілів. Погодні умови були нормальні, було світло та сухо, покриття щебеневе, в автомобілі знаходився один. Будь-яких перешкод ні для нього, ні для водія мікроавтобуса для руху не було. Зіткнення відбулося на його полосі для руху, двадцять сантиметрів від обочини. Інших автомобіль ніяких не було, людей також. Після зіткнення транспортних засобів Щербина вийшов з автомобіля, комусь зателефонував та змістив свій автомобіль на інше місце, від`їхав назад та переставив його на свою смугу для руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження у виді забою грудної клітини, проходив лікування в лікарні. Обвинувачений до нього у лікарню не приходив, кошти для лікування не давав. Працівників поліції не бачив, оскільки його забрала швидка до лікарні. Правил дорожнього руху не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався, вважає, що правила дорожнього руху порушив саме ОСОБА_13 , який на його думку жодних заходів, щоб уникнути з ним зіткнення не вживав. Припускає, що ОСОБА_13 могли відволікти діти, які перебували з ним в салоні автомобіля. Цивільний позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові, при обранні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Просив позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що він був запрошений працівниками поліції бути понятим під час проведення слідчої дії слідчого експерименту за участю потерпілого. Потерпілий сам на місці показував та розповідав, як відбулося зіткнення автомобілів. Автомобіль був один. Пояснював, що їхав додому, на зустріч йому виїхав автомобіль, оскільки з одного боку була куча каміння, а з другого дерева, йому не було куди діватись, тому прижався до краю дороги. Зіткнення відбулося на смузі руху потерпілого. Слідчі заміряли тормозний путь, відстань та ширину дороги, складали відповідні документи, які він прочитав і підписав. Обвинуваченого під час слідчої дії не було, погодні умови були нормальні, дорожнє покриття сухе. Потерпілий під час дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження забій грудної клітини та внутрішніх органів, лікувався в лікарні.

Неповнолітній свідок ОСОБА_15 в присутності представника Органу опіки та піклування ОСОБА_16 свідчив про те, що він разом із своїм товаришем ОСОБА_17 їхав на його автомобілі зі сторони с.Купчари Коростенського району по правій стороні. Світило сонце, в автомобілі більше нікого не було. Дорога була вузькою, покриття дороги покрите відсівом, інших автомобілів на дорозі не було. Раптово, з правої сторони, з кущів, вибіг та перебіг дорогу якісь чоловік з мішком в руках. Прикмети його не пам`ятає та куди він побіг не знає. ОСОБА_18 одразу ж зупинив автомобіль, та в цей час із-за повороту виїхав автомобіль жигулі, який врізався в них. Вони вийшли з автомобіля, підійшли до водія, викликали швидку. Після ДТП, зі сторони міста під`їхав білий МАЗ, який не міг розминутися з ними. Тоді вони розтягнули автомобілі, а саме ОСОБА_18 здав назад, від`їхав трохи в праву сторону, і МАЗ проїхав. Зіткнення відбулося з правої сторони дороги, на полосі де їхали вони.

Потерпілий заперечив проти показань свідка, вказавши що вони не відповідають дійсності та запевнив суд, що в автомобілі обвинуваченого перебувала ще малолітня дитина, сторонніх осіб на дорозі не було, ОСОБА_18 після зіткнення здав назад, проїхав вперед у праву сторону, змінивши обстановку після ДТП, та зупинив свій автомобіль. Ніякого грузового автомобіля не було.

На допиті інших свідків учасники кримінального провадження не наполягали.

Письмовими доказами вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину є :

- витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину внесено 27.06.2018 року на підставі заяви потерпілого з правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст.286 КК України; особу, яку повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_8 ;
- рапорт уповноваженої особи Коростенського ВП зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №6740 від 26.06.2018 року зі змісту якого слідує, що від лікаря травмпункту Коростенського ТМО надійшло повідомлення про надання медичної допомоги гр. ОСОБА_6 ;

- протокол огляду місця події з план-схемою та фото таблицями до нього від 26.06.2018 року, яким зафіксовано місце даної дорожньо-транспортної пригоди, виявлено та зафіксовані пошкодження обох автомобілів, їх вилучення; відповідно до схеми ДТП гальмівний шлях водія автобуса ОСОБА_19 розпочинається від лівого краю відносно напрямку руху автобуса лівих коліс на відстані 1,6м., 3,3м. правих коліс, а напрямок руху автобуса, згідно слідів гальмування, з лівої смуги на праву, тобто з зустрічної для автобуса смуги, по якій в цей час рухався автомобіль ВАЗ; ширина проїзної частини 4,7м, тобто починаючи гальмування автобус ОСОБА_19 перебував на зустрічній смузі; автобус ОСОБА_19 з місця події був переміщений;

- висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, згідно якого ОСОБА_8 тверезий;

- постановою про визнання речовими доказами та здачу їх на зберігання.

Висновки експертів за результатами проведених у справі експертиз технічного стану транспортного засобу та механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що транспортний засіб, яким керував обвинувачений ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди був у технічно справному стані, не було встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди. Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ-2106 (передній бампер, панель передка, переднє ліве крило, кришка капоту) з передньою лівою частиною автомобіля «ІVЕСО» (передній бампер, панель передка, переднє ліве крило).

Крім того, висновок експерта додаткової судово-автотехнічної експертизи за №2345/18-25 від 28.11.2018 року містить висновки про те, що з технічної точки зору, якщо автомобіль «ІVЕСО» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ-2106 р/н НОМЕР_2 (зустрічну смугу для водія ОСОБА_8 ) водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «ІVЕСО», з моменту виникнення небезпеки для його руху. При умові виїзду автомобіля «ІVЕСО» на зустрічну смугу руху (смугу руху автомобіля ВАЗ-2106) дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок судово-медичної експертизи №299 від 24.09.2018 року згідно якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: перелому четвертого ребра справа.

Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупого твердого предмету, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я;

Протокол слідчого експерименту від 24.07.2018 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 в ході якого останній розповів про обставини за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, з схемою та фото таблицею до нього.
Аналогічні показання потерпілим були надані і в судовому засіданні, які узгоджуються із дослідженими письмовими доказами, відповідають фактичним обставинам справи.

При поданні зазначених доказів та при їх дослідженні судом сторони кримінального провадження не подали зауважень з приводу їх належності або допустимості, отже наведені докази є належними та допустимими.

Доводи захисника обвинуваченого вже в судових дебатах про визнання недопустимим доказом висновку експерта додаткової судово-автотехнічної експертизи за №2345/18-25 від 28.11.2018 року, оскільки слідчим не брались до уваги показання ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_15 , та не було поставлено додаткових питань на вирішення експертизи, суд вважає необґрунтованими, оскільки доказів, які б свідчили про його неправдивість або недопустимість суду не подано. До того ж, такі обставини не тягнуть за собою визнання такого доказу як висновок експерта недопустимим. Клопотань про виклик в судове засідання експертів стороною захисту не заявлялось.

Версія обвинуваченого про те, що на місці дорожньо-транспортної пригоди був грузовий автомобіль та стороння особа (невідома людина з мішком), що стало причиною створення аварійної ситуації, з момент зіткнення його автомобіль стояв, є безпідставною, не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, яка спростовується показаннями, як самого потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що ніяких інших автомобілів не було, людей також, що після зіткнення транспортних засобів Щербина змістив свій автомобіль на інше місце, від`їхав назад та переставив його на свою смугу для руху, так і письмовими доказами дослідженими судом, зокрема, висновком експерта додаткової судово-автотехнічної експертизи за №2345/18-25 від 28.11.2018 року, яким встановлено, що дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні обвинувачений не зміг вказати прикмети особи, яка знаходилась на дорозі, звідки саме з`явилась, якої була статі та куди в подальшому ділась, як і не вказував під час проведення досудового розслідування на наявність на місці ДТП інших транспортних засобів, їх марки, анкетних даних водія грузового автомобіля, письмових клопотань про допит в якості свідка водія грузового автомобіля не заявляв, будь-яких даних про нього слідчому не повідомляв, не повідомляли про ці обставини й інші особи.

Ставити під сумнів показання потерпілого, які логічні, послідовні і незмінні підстав не має. Даних про те, що він оговорює обвинуваченого судом не встановлено.

Разом з тим, суд критично відноситься до показань неповнолітнього свідка ОСОБА_15 про те, що окрім нього та обвинуваченого в автомобілі більше нікого не було, оскільки ці покази не підтвердив сам обвинувачений під час його допиту вказавши що з ними в автомобілі знаходився також його малолітній син, що раптово, з правої сторони, з кущів, вибіг та перебіг дорогу якісь чоловік з мішком в руках, оскільки покази свідка не узгоджуються з показами інших учасників, які були допитані в судовому засіданні та дослідженими письмовими доказами, який до того ж не зміг вказати прикмети цієї особи та куди вона ділась не знає, та свідчать про те, що він намагається виправдати дії свого товариша та покращити його становище, підтримуючи його версію захисту.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює, як обраний останнім спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Досліджені під час судового розгляду докази підтверджують, що можливість уникнення з транспортним засобом потерпілого полягала в дотриманні ОСОБА_8 таких основних правил дорожнього руху, як увага водія до дорожньої обстановки та її змін, своєчасне реагування на виявлену перешкоду чи небезпеку для руху, вжиття своєчасних заходів для уникнення негативних наслідків.
Отже, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов`язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Як особа ОСОБА_8 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зі слів працює не офіційно, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціалазовних обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який допомогу потерпілому не надав, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого (вину не визнав, каяття не проявляє), майновий та сімейний стан, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, думку потерпілого, який на суворому покаранні не наполягав, однак просив позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами, а також відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та без відбування покарання.

Тому, обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, відповідно до ст.75 КК України звільняє від відбування основного покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_8 права керування транспортними засобами, із врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення.
Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Так, останнім на відшкодування матеріальної шкоди надано фіскальні чеки та висновок експерта №10 від 17.01.2019 року щодо понесених збитків на суму 78578 гривень 43 копійки. Підлягають стягненню і витрати за залучення експерта в сумі 3700 гривень.

Вирішуючи питання щодо підстав та розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди», виходячи з розміру заявлених вимог, враховуючи міркування позивача щодо того в чому саме виражається спричинена йому моральна шкода, якими саме неправомірними діями вона спричинена, міркування щодо визначення розміру шкоди та доказів на її підтвердження, бере до уваги тяжкість тілесних ушкоджень, характер та обсяг фізичних та психічних страждань позивача, характер та тривалість немайнових втрат та можливість їх відновлення, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його житті, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану виходячи з конкретних обставин справи. Також, суд враховує сімейний та матеріальний стан обвинуваченого,його поведінку у кримінальному провадженні (невизнання вини).
Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, а згідно ст.1168 ч.1 ЦК України, моральна шкода завдана ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово.
Безумовно, позивач поніс душевні страждання, був порушений звичайний спосіб його життя, для відновлення якого потрібні матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін у його житті, перебував на лікуванні в лікувальному закладі, переніс стрес. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та матеріального стану обвинуваченого, достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 10 000 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 82278,43 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди.
Речові докази: автомобіль марки «ІVЕСО» р/н НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_8 залишити останньому, як власнику даного майна; автомобіль марки ВАЗ-2106 р/н НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому, як власнику даного майна.

Арешт накладений на автомобіль марки «ІVЕСО» р/н НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ-2106 р/н НОМЕР_2 згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2018 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 6721 гривень 00 копійок за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1