Справа № 629/5614/21
провадження № 1-кп/632/137/21

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У Первомайському міськрайонному суді Харківської області на стадії підготовчого провадження перебуває зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 рокущодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , кожного окремо, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 12 грудня 2021 року.

Цим же судовим рішенням щодо обвинуваченого ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого спливає 12 грудня 2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулося30 листопада 2021 року, прокурор в порядку ст. 315 КПК України подав клопотання про обрання запобіжних заходів: у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , без визначення застави; у вигляді домашнього арештущодо обвинуваченого ОСОБА_13 з покладанням на останнього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотань про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами відповідно, за які передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією майна.

ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна.

ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ,обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Також прокурор зазначив, що кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , були вчинені цими особами як за попередньою змовою групою осіб, так і окрім двох останніх, у складі організованої групи, з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами, пошкодження майна потерпілих та їх близьких родичів, що перебуває в їхньому віданні.

Крім того, прокурор вказав, що підставою для обрання саме такого виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , щодо кожного з обвинувачених, з урахуваннямхарактеризуючих їх особистих даних,є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення, які ґрунтуються на тому, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути їм призначене у разі визнання їх винуватими, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися як на території України, так і за її межами; впливати на потерпілих, які ще не допитані судом, та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на обставини та характер вчинених кримінальних протиправних дій, у яких вони обвинувачуються.

В обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурор зазначив, що ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років з конфіскацією майна, яке вчинене у складі організованої групи, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження майна потерпілого та його близьких родичів.

При цьому прокурор зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_13 ,усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується ще й на тому, що ОСОБА_13 не одружений, утриманців не має, а отже не має міцних соціальних зв`язків.

Також обвинувачений ОСОБА_13 може незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки останньому відомі їх місця мешкання, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на цих осіб з метою надання необхідних йому показів в суді ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того ОСОБА_13 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як єдиним джерелом його доходів було вимагання грошових коштів у потерпілого, у зв`язку з чим він може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення проти власності ризик,передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку прокурора, застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 зазначеного запобіжного заходу забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання наведеним ризикам.

На підставі наведеного прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки вважає мету і підстави застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту законними і обґрунтованими.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених підтримав, оскільки вважає їх законними та обґрунтованими.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_16 . ОСОБА_22 та просив обрати відносно них запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 поклався на розсуд суду, однак не заперечував наявність обґрунтованого обвинувачення та ризиків, зазначених прокурором.

Захисник ОСОБА_18 проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_23 заперечував, оскільки вважає, що наявність ризиків прокурором не доведена та просив обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

При цьому захисник зауважив, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки дружину та малолітню дитину, працевлаштований.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_18 проти задоволення клопотання прокурора заперечували.

Разом із цим захисник заявив, що ризики прокурором не доведені, ОСОБА_11 раніше не судимий, має дружину, постійне місце проживання, незадовільний стан здоров`я, у зв`язку із чим потребує кваліфікованої медичної допомоги, яка в умовах слідчого ізолятору йому не надається.

У зв`язку із наведеним захисник просив обрати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

Захисники ОСОБА_20 і ОСОБА_18 вважають, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, оскільки, на їх думку, воно є необґрунтованим, ризики хоча і зазначені, але жодних даних, що підтверджують їх наявність, не наведено.

ОСОБА_14 жодного разу із потерпілим не зустрічався та жодного впливу на нього не здійснював, такої мети не мав та не має, також не має мети переховуватися від суду. Проживає в іншому населеному пункті, ніж потерпілий, на значній відстані від нього.

Крім того, ОСОБА_14 має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки сім`ю, користується повагою односельців.

Обвинувачений ОСОБА_15 вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки прокурором в його обґрунтування не наведено жодного факту. З дня події кримінального правопорушення у квітні 2021 року і до дня застосування щодо нього запобіжного заходу у вересні поточного року він не переховувався, на жодну особу впливу не здійснював.

Захисник ОСОБА_21 проти задоволення клопотання заперечувала, так як ризики, про які йдеться у клопотанні, жодними документами не підтверджені. Такими документами не можуть вважатися ухвали слідчого судді і суду про застосування та обрання відносно ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_15 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, де проживає зі своєю матір`ю.

З огляду на наведене захисник просила обрати щодо ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_18 проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважають, що воно є не обґрунтованим, ризики прокурором не доведені.

ОСОБА_12 просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник, підтримавши обвинуваченого, зазначив, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, де мешкає зі своєю матір`ю, раніше не судимий, є учасником АТО.

Обвинувачений ОСОБА_17 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що висунуте йому обвинувачення є не обґрунтованим, він не переховувався від органів досудового розслідування, самостійно прибув у судове засідання,в якому розглядалося клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, наміру переховуватися від суду не має,має постійне місце мешкання, де проживає разом із дружиною та малолітньою дитиною.

Просив обрати щодо нього запобіжний у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_16 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши про свою непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_18 , зазначивши, що клопотання прокурора щодо ОСОБА_17 і ОСОБА_16 задоволенню не підлягають, послався на заяву представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , який просив відмовити у задоволенні відповідних клопотань та позицію потерпілого ОСОБА_6 , який жодних претензій до ОСОБА_17 і ОСОБА_16 не має.

ОСОБА_17 не переховувався та не має наміру вчиняти відповідні дії у майбутньому, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки.

ОСОБА_16 раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає зі своїми рідними.

При цьому захисник зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, жодними даними не доведені та просив обрати щодо ОСОБА_17 і ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_13 вважає, що клопотання прокурора про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає, оскільки висунуте йому обвинувачення є необґрунтованим, ризики не доведені, так як жодних фактів на їх підтвердження не наведено.

Захисник ОСОБА_19 заявив про те, що клопотання прокурора є необґрунтованим, так як вказані у ньому ризики нічим не підтверджені, а також незаконним, оскільки у разі обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту будуть порушені положення ч.6 ст. 181 КПК України, яка передбачає, що сукупний строк цього запобіжного заходу не може перевищувати шести місяців.

У такому випадку ОСОБА_13 буде знаходитись під домашнім арештом більше цього строку.

Також захисник зазначив, що ОСОБА_13 є особою з інвалідністю третьої групи, здав на зберігання до міграційної служби паспорти громадянина України для виїзду за кордон, які були видані на його ім`я.

Обрання такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 із забороною останньому залишати місце мешкання у нічний час доби, позбавить його можливості отримувати кваліфіковану медичну допомогу у спеціалізованих закладах охорони здоров`я, які знаходяться у інших містах.

Крім того захисник заявив, що обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України можуть бути покладені на ОСОБА_13 в межах такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у зв`язку із чим обрання відносно нього домашнього арешту не є виправданим.

На підставі викладеного захисник просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, та документи, надані стороною захисту, суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має правообрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження, окрім іншого, є запобіжні заходи.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого і свідків; вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 1 ст. 29 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, поміж іншого, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

14 квітня 2021 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 були затримані на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

16 і 17 квітня поточного року під час досудового розслідування, щодо цих осіб, кожного окремо, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, 08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_15 , який підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а 13 вересня 2021 року щодо ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , які підозрювалися у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, також були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Підставою для прийняття таких рішень слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_17 і ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, для ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , передбаченим пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме -переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; знищенню, схованню або спотворенню будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконному впливу на потерпілих та свідків; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюються зазначені особи; для ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненнюіншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюється зазначені особи.

У подальшому щодо ОСОБА_13 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло: спочатку - цілодобово, а потім - у певний період доби, що пов`язано із тим, що він потребує частого відвідування закладів охорони здоров`я.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , кожного окремо, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2021 року, включно.

Відносно ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний час доби із покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 11 грудня 2021 року.

Підставою для прийняття такогорішеннястала наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кримінальних правопорушень тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_17 та ОСОБА_16 кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,метою - запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зміст яких наведений вище.

Питання обрання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту вирішується на новій процесуальній стадії кримінального провадження стадії підготовчого провадження, яке здійснюється у Первомайському міськрайонному суді Харківської області.

На даній стадії суд позбавлений можливості робити будь які висновки щодо обґрунтованості підозри, оскільки з моменту надходження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого (ч. 1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд на стадії підготовчого провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Разом із цим відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, враховуючи наведені вище критерії, на обґрунтованість обвинувачення для вирішення питань у цій стадії кримінального провадження,вказує те, що в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 було повідомлено про підозру, а згодомвисунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження та знищення їхнього майна, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повторно.

Крім того, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_24 та ОСОБА_16 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України - вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження майна потерпілого та його близьких родичів, що перебуває в їх віданні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повторно.

Оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, суд, враховуючи викладене доходить висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо кожного із обвинувачених.

Так, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семі років.

Разом із цим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вказане свідчить, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ,опинившись на волі, можуть залишити місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

При цьому обставини, на які посилаються обвинувачені та їх захисники і які викладені вище у позиціях цих осіб, у даному конкретному випадку не є тими стримуючими факторами, які свідчать про те, що обвинуваченими не будуть чинитися перешкоди відправленню правосуддя та недостатньо свідчить про належне виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, в разі обрання щодо них більш м`яких запобіжних заходів.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно з п. 43 рішення ЄСПЛ «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

За таких обставин суд, з урахуванням того, що дане кримінальне провадження перебуває у стадії підготовчого провадження, доходить висновку, що ризик прийняття обвинуваченими спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті, є реальним і йомуможна запобігти тільки шляхом обрання щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Проаналізувавши наявні дані, що характеризують кожного із обвинувачених, їх соціальні зв`язки та репутацію у сукупності з обставинами інкримінованих їм кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що вказані обставини об`єктивно вказують на наявність ризику продовження ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 злочинної діяльності та вчинення ними інших кримінальних правопорушень.

Крім того, згідно із сформованою практикою ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючифактичні обставини кримінального провадження, на думку суду,у цій справі наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

З огляду на сукупність наявних на даний час відомостей щодо особи кожного з обвинувачених, суд доходить висновку, що на даному етапі судового провадження жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні, а тому доходить висновку про необхідність обрання щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченим розмір застави.

Щодо питання, чи є можливим запобігання наявним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, то суд у світлі даних, які характеризують обвинувачених, а також даних про їх місця проживання, рід занять, майновий стан, соціальні зв`язки, зв`язки з країною, в якій вони піддаються кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що клопотання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про обраннящодо обвинувачених запобіжнихзаходів у вигляді домашнього арешту або застави задоволенню не підлягають.

Розглядаючи твердження захисника ОСОБА_18 про те, що обвинувачений ОСОБА_11 у зв`язку із його захворюваннями, не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, так як потребує кваліфікованої медичної допомоги, судом встановлено наступне.

Дійсно, захисником ОСОБА_18 суду надано копію консультативного висновку від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_11 та копію висновку фахівця з питань судово медичної експертизи від 16 липня поточного року, з яких вбачається, що ОСОБА_11 поставлені діагнози та надані рекомендації щодо лікування.

Медичних документів, які б підтверджували подальше лікування ОСОБА_11 , а також документів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_11 в умовах слідчого ізолятора суду захисником надано не було.

За таких обставин ці доводи захисника суд вважає неспроможними, а тому не приймає їх до уваги при постановленні даного рішення.

Що ж стосується доводів захисника ОСОБА_18 про те, що представник потерпілого у своїй заяві просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , то, враховуючи стадію судового провадження, тяжкість інкримінованих цим обвинуваченим злочинів, можливість призначеного виду та міри покарання в разі доведеності їх вини, наявності встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, позиція представника потерпілого ОСОБА_25 не є безумовною підставою для обрання обвинуваченим іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_20 про те, що обвинувачений ОСОБА_14 мешкає на значній відстані від місця мешкання потерпілого ОСОБА_8 , то вони не спростовують ризику впливу, як на цього потерпілого, так і на інших потерпілих та свідків.

Посилання обвинувачених на їх непричетність до інкримінованих їм злочинів, а також на те, що їх вина у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень не доведена, суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини можуть бути оцінені судом тільки при ухваленні остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати житло у період часу з 21-00 години по 06-00 годину наступної доби, з покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд зазначає наступне.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_13 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, з покладанням на нього ряду обов`язків.

Строк дії ухвали визначений до 11 грудня 2021 року.

Згідно із положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою зазначеної статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Враховуючи тяжкість, суспільну небезпечність та фактичні обставиникримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , суворість передбаченого законом покарання, дані про особу останнього, зокрема те, що він хоча і має місце постійного мешкання, однак не має постійного місця роботи, не одружений, не має осіб, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку, наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_13 потребує частого відвідування закладів охорони здоров`я, суд доходить висновку про доцільність обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арештуіз забороною останньому залишати житло у період часу з 21-00 години по 06-00 годину наступної доби, з покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, у тому числі особисте зобов`язання, є недієвим, та є всі підстави вважати, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає безпідставною заяву захисника ОСОБА_19 про те, що обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною останньому залишати місце мешкання у нічний час позбавить останнього можливості отримувати кваліфіковану медичну допомогу у спеціалізованих закладах охорони здоров`я, які знаходяться у інших містах, так як на даний час суду не надано жодних даних, що ОСОБА_13 проходить лікування, або потребує лікування та відвідування закладів охорони здоров`я, що знаходяться поза межами міста Харкова.

Крім того, за наявності відповідної потреби, як обвинувачений, так і захисник можуть у будь-який час звернутися до суду із клопотанням про зміну або скасування запобіжного заходу.

Також, оскільки ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців саме під час досудового розслідування, то суд вважає, що доводи захисника про неможливість застосування до ОСОБА_13 саме цього запобіжного заходу не ґрунтуються на законі.

Заяву захисника ОСОБА_19 про можливість обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд розцінює як відповідне клопотання, однак, враховуючи наведені вище висновки про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в його задоволені відмовляє.

Керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 29 січня 2022 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, на строк по 30 січня 2022 року, заборонивши залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_1 , в період часу з 21 до 06 години наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає міста Харкова, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити по 30 січня 2022 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_13 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_13 обов`язків покласти на прокурора.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_19 про обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Головуючий:ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3