Справа № 191/2304/21
Провадження № 1-в/191/555/21
У Х В А Л А
іменем України

17 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого 6 разів, у цій справі засуджений 28.02.2019 Верхньодніпровським райсудом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 11.10.2018, кінець строку- 11.10.2023,-
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що він працевлаштований, добре характеризується за місцем відбування покарання, має два заохочення, порушень не має, набув право на застосування ст.82 КК України.

Представник адміністрації СВК-94 вирішення питання щодо застосування до засудженого ст.82 КК України залишив на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на те, що засуджений має заборгованості за виконавчими листами, які не погашає.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 має право на застосування до нього ст.82 КК України, оскільки він працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки з батьками та цивільною дружиною, також має малолітню дитину, 2015 року народження. Про виконавчі листи засудженому нічого невідомо, оскільки за вироками суду відсутні будь-які витрати та цивільні позови. До установи виконання покарань також ніякі виконавчі листи на засудженого не надходили.

Суд, заслухавши засудженого, захисника, представника адміністрації СВК-94, думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за тяжкий злочин, відбув 1/2 частину призначеного судом покарання станом на 11.04.2021. Рішенням комісії установи виконання покарань від 15.04.2021 у застосуванні ст..82 КК України засудженому відмовлено за заявою.

За час відбування покарання в СВК-94 з 12.12.2018 ОСОБА_6 має лише 2 заохочення, стягнень не має. Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС №7 ОСОБА_4 , за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, працевлаштований, має 2 заохочення, які надавалися йому з метою стимулювання правослухняної поведінки, стягнень не має. Провину та суспільну небезпеку скоєного визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому . Виконавчі листи на засудженого до установи не надходили. Враховуючи викладене та особу засудженого, вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_6 ст.82 КК України є передчасним.

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з п.17 вищевказаної Постанови, під час судового розгляду справ про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Проаналізувавши матеріали справи, суд находить, що поведінка засудженого ОСОБА_6 свідчить про те, що на даний час він лише стає на шлях виправлення, що не є достатнім для застосування до нього ст.82 КК України. Заохочення , які були надані засудженому, на думку суду мають формальний характер, оскільки підстава їх оголошення не розкрита по суті, маються загальні фрази без конкретизації дій, за які засудженого заохочено, їх метою, як вбачається з характеристики, є стимулювання правослухняної поведінки.

Що стосується посилання прокурора на існування відкритих виконавчих проваджень у засудженого ОСОБА_6 , по яким засуджений заборгованість не погашає, суд не приймає їх до уваги, оскільки згідно повідомлення адміністрації СВК-94 виконавчі листи на засудженого до установи не надходили, а засуджений, перебуваючи в установі виконання покарань, позбавлений можливості самостійно здійснювати будь-які перерахування , не будучі обізнаним про банківські рахунки, реквізити тощо, які зазначаються у виконавчих документах.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування ст..82 КК України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим-в тому ж порядку з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1