Номер провадження: 11-сс/813/1689/21
Номер справи місцевого суду: 509/5886/21 1-кс/509/976/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суд Одеської області від 28 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному проваджені № 0000552 від 20.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 54 дні, тобто до 22 грудня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кожного дня в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., починаючи з 28.10.2021 року.

Мотивуючи зазначене рішення, слідчий суддя послався на те, що,враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановленого ризику, даних про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є неприйнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, які передбачені ч.1 ст.176 КПК України, здатні запобігти встановленим ризикам та зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною необґрунтованою, та посилається на те, що слідчим суддею не було враховано
- вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення,
- тяжкість покарання, що загрожую підозрюваному, а саме позбавлення волі на строк від 8 до 12 років,
- те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідності за аналогічний злочин.
Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор у судовому засідання підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, має добрі характеристики у громаді, де проживає, інкримінований підозрюваному злочин вчинено без застосування насильства та з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та встановлених заборон не порушував.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими і суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000552 від 20.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Згідно повідомлення про підозру від 22.10.2021 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортним засобом, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом 1-ої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду та учасниками провадження не оскаржується.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя вимоги кримінального процесуального закону виконав та належним чином навів положення кримінального процесуального закону, якими керувався при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні прокурором доведена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, однак вказаний ризик не дає достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, в даному кримінальному провадженні дійсно існує доведений органом досудового розслідування ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 .

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду, що ризик впливу на свідків є мінімальним з огляду на те, що на даній стадії досудового розслідування є неприйнятним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, які передбачені ч.1 ст.176 КПК України, здатні запобігти встановленим ризикам та зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» (заява N 40107/02) від 10.02.2011 р., при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя встановив данні про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 має повних 49 років від народження, середню-спеціальну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює фізичною особою-підприємцем, а також врахувавши, що ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 , який претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_7 не має, всю завдану шкоду, заподіяну даним кримінальним правопорушенням, відшкодував.

На підставі наведеного слідчий суддя, дійшов висновку, із яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про те , що достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків та запобігання ризику, визначеному п.3 ч.1 ст.177 КПК України, буде обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною останньому залишати житло за зареєстрованим та фактичним місцем проживання в нічний час доби та покладанням обов`язку утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_10 та іншими свідками в даному кримінальному провадженні., строком на 54 дні, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що з часу встановлення ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останнім обов`язків, покладені на нього у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, порушено не було.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий.

Щодо посилань прокурора на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, апеляційний суд зауважує, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів того, що з моменту обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній вчиняв будь-які спроби щодо переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, знищення, перховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, пори посилання на доведеність відповідних ризиків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завдані якої підозрюється ОСОБА_7 , та факт її відшкодування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , можливо шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суд Одеської області від 28 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному проваджені № 0000552 від 20.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4