СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1296/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001350 від 24.06.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з початковою середньою освітою, учениці 2-го курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 ,

законних представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітня ОСОБА_3 07.06.2021, приблизно о 15.30 годин, знаходячись у дворі житлових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , познайомилась з ОСОБА_8 .

Спілкуючись з ОСОБА_8 , неповнолітня ОСОБА_3 звернула увагу на мобільний телефон «Ксіомі Редмі Нот 9 Про», яким користувався останній, та відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішила незаконно заволодіти вказаним чужим майном.

На виконання свого противоправного умислу, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, неповнолітня ОСОБА_3 07.06.2021 приблизно о 15.50 годин, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , попросила у ОСОБА_8 мобільний телефон, під приводом нібито послухати музику.

Після цього, ОСОБА_8 , не підозрюючи про дійсні наміри неповнолітньої ОСОБА_3 , передав останній свій мобільний телефон марки Ксіомі Редмі Нот 9 Про» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 6999 гривень, без чохла, із захисним склом на екрані, яке не становить майнової цінності, з СІМ-карткою мобільного оператора «лайфселл», з абонентським номером НОМЕР_3 , на рахунку якої грошових коштів не було. Після чого, ОСОБА_8 відійшов у своїх справах у магазин з наміром повернутися та усвідомлюючи, що мобільний телефон знаходиться у тимчасовому користуванні у ОСОБА_3 . Приблизно о 16.00 годин, 07.06.20021 повернувшись ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_3 , яка продовжувала знаходитись біля буд. АДРЕСА_3 , з проханням повернути належний йому мобільний телефон. Однак, неповнолітня ОСОБА_3 усвідомлюючи свої протиправні дії, мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 , не повернула.

Заволодівши шляхом обману чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , неповнолітня ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального проступку пішла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 6999 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити клопотання та застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, строком на 1 рік.

Сторона захисту підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Крім цього, неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що повністю визнає свою вину у вчиненому та щиро кається.

Також неповнолітня обвинувачена та її законний представник надали згоду щодо застосування примусових заходів виховного характеру.

Суд розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою ст.105 КК України.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 190 КК України, повністю визнала свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченої, а відтак діяння, яке поставлено їй у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до ОСОБА_3 на підставі ст.497 КПК України та ч.1 ст.97 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями ч.2 ст.105 КК України.

Разом з тим, судом були досліджені дані про особу ОСОБА_3 , стан здоров`я якої є задоволеним, виховується матір`ю, є здобувачем освіти 1-го курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, де характеризується посередньо.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд з урахуванням вищезазначених даних про особу, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.97, 105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 497 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про застосування до неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

На підставі ст.105 КК України застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої строком на 1 (один) рік.

Речові докази після набрання ухвалою законної сили: мобільний телефон марки Ксіомі Редмі Нот 9 Про» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 залишити потерпілом ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Святошинський районний суд м.Києва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1