Номер провадження: 11-кп/813/552/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокуратура Одеської області ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2020 року в кримінальному провадженні №0001813 від 18.07.2017 року, щодо:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Речули Республіки Молдова, громадянина України, працюючого за наймом, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не має судимості, -
обвинуваченого за ч.1 ст. 121, ст.123 КК України, -

встановив:

Оскарженим вироком суду ОСОБА_10 визнаний невинуватим та виправданий за ч.1 ст.121 КК України, у зв`язку з відсутністю в його ліях складу злочину, тавизнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст.123 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт, строком на 160 годин.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Залишено без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 .
Оскарженим вироком ОСОБА_10 визнаний винним за те, що вчинення злочину за наступних обставин.

17.07.2017 року, приблизно 21:00 год., між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які йшли по внутрішньо-будинковій території вздовж буд. АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 словами, що принижують честь і гідність чоловіка, зневажливим ставленням і байдужою поведінкою на звернення почав ображати ОСОБА_10 та погрожувати фізичною розправою. Наближаючись до першої парадної вказаного будинку в обвинуваченого, в результаті багаторічного систематичного психологічного знущання, приниження гідності і образ з боку ОСОБА_12 , виникло сильне душевне хвилювання, перебуваючи в якому ОСОБА_10 умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень наявним у нього складним ножем наніс удар потерпілому в область грудної клітини, від чого ОСОБА_12 разом з ОСОБА_10 впали на землю. Під час боротьби на землі, яка виникла між ними, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 тим же ножем в різній послідовності наніс хаотичні удари в область грудної клітини, в область шиї та руки потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження у виді: різаної рани грудної клітини зліва не проникаюче у плевральну порожнину, різаної рани шиї, різаної рани лівої кісті, а також колото-різане поранення грудної клітки справа проникаюче у плевральну порожнину, яке, згідно висновку експерта відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора Одеської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги сторона обвинувачення посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.338 КПК України, змінив кваліфікацію дій обвинуваченого, не дослідив докази, які мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Також, прокурор посилається на те, що всупереч вимогам КПК України, суд першої інстанції не зазначив в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, за якою обвинувачений був виправданий.
Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст. 412 КПК тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку відносно ОСОБА_10 суд першої інстанції не дотримався та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягнуть за собою безумовне скасування вироку.

Так, положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог 1. 2 ч. 3 ст. 374 КПК,у разі визнання особи виправданою, в мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення .

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення; форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що за результатами досудового розслідування стороною обвинувачення до суду першої інстанції було скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.

В ході судового розгляду прокурор змінив в порядку ст.338 КПК обвинувачення з ч.1 ст.121 КК України на ст.123 КК України, але потерпілий продовжив підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ч.1 ст.121 КК України).

За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 складу злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України та виправдав останнього, але визнав його винним за ст.123 КК України.

Разом з цим, всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, за яким обвинувачений був виправданий та яке підтримував потерпілий в порядку ч.3 ст.338 КПК, а також не мотивував з достатньою повнотою свого рішення щодо існування підстав для виправдання ОСОБА_10 за ч.1 ст.121 КК України.
Крім того, суд першої інстанції не виклав у мотивувальній частині вироку показання допитаних судом свідків, на які він послався в обґрунтування недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України.

Вказана невідповідність вироку вимогам ст.374 КПК, з урахуванням положень ст.412 КПК, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд враховує, що аналогічна правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення неодноразово висловлювалась у рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).
За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПКта загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, встановлені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК, є істотним, не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, та є такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, відповідно до яких, якщо під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК , у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Під час нового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке має відповідати вимогам закону та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2020 року, відносно ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001813 від 18.07.2017 року скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0001813 від 18.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_10 в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4