Ухвала

02 лютого 2022 року
м. Київ
справа №295/2309/17
провадження № 51-454ск22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК частково приєднано невідбуте покарання за вироком апеляційного суду Житомирської області від 30 серпня 2018 року та призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року та відбуте покарання за вироком апеляційного суду Житомирської області від 30 серпня 2018 року з 12 липня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду змінено.
Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про зарахування ОСОБА_5 в строк покарання відбуте покарання за вироком апеляційного суду Житомирської області від 30 серпня 2018 року з 12 липня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, захисник оскаржив їх у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням пунктів 4, 5 ч. 2 названої статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Водночас сторона захисту у своїй касаційній скарзі не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду.
Захиснику, який подав касаційну скаргу, слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційна скарга захисника не містить конкретних аргументів про те, в чому саме полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з урахуванням положень статей 412, 413 КПК.

Крім того, ОСОБА_4 не вказує, які доводи його апеляційної скарги і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив, не оцінив, або ж безпідставно визнав необґрунтованими.
Сформульована захисником у касаційній скарзі вимога про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду і направлення кримінального провадження на новий розгляд в суд апеляційної інстанції не відповідає положенням ст. 436 КПК, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 рокузалишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати захиснику.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3