ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/600/21 Справа № 696/747/20 Категорія: ч.2 ст. 185 К України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 27 листопада 2019 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

Визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2019 року та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню пневматичну гвинтівку марки «SPA B4», яка була повернута ОСОБА_10 під відповідальне зберігання слід залишити володільцю.

Речові докази CD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 від 13.07.2020 року залишено в матеріалах справи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи в загальному розмірі 653 грн. 80 коп. (шістсот п`ятдесят три гривні 80 копійок).

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 06 серпня 1985 року народження, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин у період іспитового строку за наступних обставин: 14 червня 2020 року о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи в веранді домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , з дозволу власника ОСОБА_10 пройшов до жилої кімнати будинку, де виявив пневматичну гвинтівку марки «SPA B4», яку запропонував придбати у її володільця ОСОБА_10 , але той відмов та сказав повернути її на місце, однак ОСОБА_8 у подальшому з метою заволодіння чужим майном, а саме вказаною гвинтівкою, діючи умисно, повторно, скориставшись неуважністю господаря, виніс вказану пневматичну гвинтівку вартістю 1183 грн. 33 коп., відповідно до висновку експерта № 8/590 від 26.06.2020 року, з будинку та помістив її до транспортного засобу, на якому приїхав, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав володільцю ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Просить провести часткове дослідження доказів.

Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачений не володіє українською мовою в розумінні читання та написання, йому ніхто не роз`яснив право на захист. Коли слідчим надавалися документі на підпис, змісту їх він не знав, через його невміння читати. Власного підпису ОСОБА_8 не має, тому на процесуальних документах що надавав слідчий він просто ставив галочку. Тобто, будучи на досудовому розслідуванні, право на захист ОСОБА_8 бузі порушено.

З приводу виїзду на місце події, то ОСОБА_8 зазначив , що місце йому дійсно знайоме, оскільки він приїздив туди із братом ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , але обстановки подвір`я та будинку не знає, оскільки знаходився в автомобілі через стан здоров`я, а саме головну біль. На відтворенні, а саме коли проводився слідчії експеримент він не міг чітко показати де знаходилась викрадена рушниця, так як в будинку не був. Працівники поліції фактично всю інформацію зазначили за нього.

Крім того потерпілий ОСОБА_14 повідомив, що пневматична гвинтівка не є його власністю і йому не належить, таким чином не було встановлено власника гвинтівки.

Під час проведення огляду понятих не було, і тих осіб які зазначені в протоколі місця події потерпілий вперше чує. Протокол огляду місця події складений в с. Ребедайлівка. Поняті які в ньому зазначені, до суду жодного разу не з`являлися. Після клопотань сторони захисту щодо виклику свідків в судове засідання для отримання інформації та встановлення їх осіб , судом було зроблено запит до Михайлівської сільської ради, отримавши відповідь суд було повідомлено , що такі особи в с. Ребедайлівка не проживають.

Відповідно зазначеного, сторона захисту вважає, що протокол огляду місця події є сфальсифікованим, тому прошу суд апеляційної інстанції визнати його недопустимим доказом.

Відповідно звукозапису судового засідає свідок ОСОБА_15 повідомив,що зайшовши у веранду даного будинку, пройшовши декілька метрів вперед він пройшов одну кімнату і з права в кімнаті знаходилась зброя, зазначивши навіть місце біля ковра де стояла гвинтівка, ці покази ніхто не спростував, навіть сам потерпілий. Тому посилання суду на недостовірність показів свідка ОСОБА_16 не може підтверджуватися матеріалами кримінального провадження безпосереднім його допитом у судовому засіданні.

Сторона захисту вважає, що протокол огляду місця події від 14 червня 2020 року за сукупністю всіх доказів які вважав допустимими не може бути визнаним допустимим доказом так як відсутня письмова згода потерпілого; недопитані та неіндифіковані поняті які вписані в протокол огляду місця події, не може бути допустимим доказом.

Сторона захисту вважає, що протокол пред`явлення осіб для впізнання по фотознімкам від 16.06.2020 року недопустимим доказом, так як згідно показань потерпілого ОСОБА_10 які були наданні в судовому засіданні, він пояснив, що ніяких протоколів він не підписував, знімки показувались по телефону, протокол був складений в м. Кам`янка, а потерпілий стверджує, що показували все це в с. Ребедайлівці, тому можна вважати що, даний протокол був також сфальсифікований, і має бути визнаним недопустимим доказом судом

Звертає увагу на те що, на досудовому розслідуванні обвинуваченому ОСОБА_8 не допустили захисника в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим було порушено його право на захист. Сторона захисту вважає, що дії які вчинялися без участі захисника, також визнаються недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Відповідно до норми ч.3 ст.404 КПК України, обов`язок апеляційної інстанції полягає в безпосередньому дослідженні доказів лише у перелічених в законі випадках, а саме: 1) при наявності клопотання учасників кримінального провадження про повторне дослідження обставин, 2) якщо ці обставини досліджені судом першої інстанції не повністю, або з порушенням.

Враховуючи вищевикладене та встановивши, що вказані докази, а саме допит обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 і понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та дослідження протоколів: огляду місця події з додатками від 14.06.2020 року; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2020 року та огляду місця події з додатками від 16.06.2020 року судом першої інстанції проведений всебічно та повно, з дотриманням процедури норм КПК України. Захисник не навів переконливих доводів щодо необхідності повторного дослідження даних протоколів та допиту вищезазначених осіб, а клопотання зводиться лише щодо незгоди з оцінкою досліджених доказів, то в такому разі суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, про що винесена ухвала без видалення до нарадчої кімнати. При цьому колегія суддів враховує постанову ВС від 16 березня 2021 року провадження N 51 -437 км 20 відповідно до якої сам по собі факт незгоди прокурора з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді. Повторне дослідження обставин є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність законних підстав та аргументованих доводів про таку необхідність.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України вірно таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно, яким суд дав належну оцінку.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, всі докази є недопустимими - не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження захисника про те, що усі докази здобуті в даному кримінальному провадженні є недопустимими, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 14 червня 2020 року був день робітників текстильної та легкої промисловості. В цей день він знаходився у себе вдома в будинку за адресою АДРЕСА_2 . Коли він курив не веранді, до нього у двір зайшли двоє чоловіків, з яких один був обвинувачений ОСОБА_8 . Ці двоє питали у нього чи є на продаж електронні пристрої та горіхи. Потерпілий попросив їх купити йому горілки на честь свята. Коли його пригощали горілкою він та один молодик заходились на веранді. Молодший хлопець захотів пити води і пішов для цього в середину хати. Коли вийшов, почав пропонувати купити у потерпілого за 2 000 грн. пневматичну гвинтівку, на що отримав відмову. Потім він почав кудись квапитись та сказав іншому чоловіку, що треба виїздити, оскільки він знайшов горіхи. Коли обоє чоловіків поїхали, то потерпілий виявив зникнення гвинтівки та заявив про це поліції по телефону за номером «102». Працівники поліції з його дозволу проводили огляд місця події, на даний час гвинтівка йому повернута під відповідальне зберігання. Проводили впізнання обох гостей по фотокартках у нього вдома, а не в м. Кам`янка, він обох впізнав. На слідчий експеримент до його будинку приїздив з працівниками поліції обвинувачений ОСОБА_8 .

Згідно показів свідка ОСОБА_17 остання розповіла, що в середині червня 2020 року вона із батьком ОСОБА_18 знаходились у місті Кам`янка Черкаської області поблизу нинішнього магазину «Малина». Працівники поліції запросили їх в якості понятих прийняти участь у процесуальних діях. Коли вони прослідували до необхідного місця, там знаходилась машина білого кольору, біля якої стояв обвинувачений ОСОБА_8 . В руках він тримав рушницю, яку на вимогу працівників поліції поклав на капот автомобіля. Сказав, що викрав її в с. Ребедайлівка. Як їй стало зрозуміло, перед цим рушницю добровільно на вимогу працівників поліції він витягнув з багажнику, який на час огляду був відчинений. Біля нього також стояв інший чоловік ромської національності, як згодом стало відомо це був ОСОБА_13 .

Покази свідка ОСОБА_17 узгоджуються з показами іншого понятого ОСОБА_18 , який дав аналогічні показання.

Крім того, таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

ОСОБА_8 підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 14 червня 2020 року та фототаблиці до нього (а.с. 105-107) з якого вбачається, що по місцю проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 працівниками поліції було проведено огляд місця події та зафіксовано обстановку в приміщенні та розміщення меблів, облаштування і оформлення кімнати, звідки було викрадено пневматичну гвинтівку.

- даними протоколів пред`явлення осіб для впізнання по фотознімкам від 16 червня 2020 року (а.с. 108-111) відповідно до яких потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 як осіб, які вдвох у день викрадення гвинтівки відвідували його будинок.

- даними протоколу огляду місця події від 16 червня 2020 року (а.с. 112-113) слідує, що за участі понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в присутності обвинуваченого ОСОБА_8 у місті Кам`янка Черкаської області поблизу нинішнього магазину «Малина» було проведено огляд місця події, в ході якого було зафіксовано, що обвинувачений тримав в руках рушницю «SPA B4», з його слів викрадену в с. Ребедайлівка, яку в подальшому було вилучено. Заяв і зауважень з приводу слідчої дії не надходило.

- даними протоколу огляду предмету від 16 червня 2020 року та фото таблиці до нього (а.с. 118-120) з якого вбачається, що слідчим було оглянуто вилучену гвинтівку та зафіксовано її характерні ознаки, і ці ознаки, а саме намотка ізолюючої стрічки, повністю узгоджується з показами свідка ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що гвинтівка, яка йому повернута працівниками поліції на відповідальне зберігання являється тією його власністю, яку було викрадено.

- даниим висновку експерта № 8/590 від 26 червня 2020 року (а.с.121-125) слідує, що вартість викраденої пневматичної гвинтівки «SPA B4» складає 1183 грн. 33 коп., що є достатнім розміром шкоди для кримінального переслідування особи, яка вчинила викрадення такої речі.

- даними протоколу слідчого експерименту від 13.07.2020 року (а.с. 135-137), письмової згоди на таку дію власника домоволодіння ОСОБА_10 (а.с. 134) та відеозапису до цієї слідчої дії слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 по місцю скоєння злочину в будинку за адресою АДРЕСА_2 чітко і послідовно, без примусу розповів як він проник до приміщення будинку, де і як виявив пневматичну гвинтівку, як її виніс з будинку потерпілого. Заяви і зауваження щодо цієї процесуальної дії не надходили.

Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 районний суд правильно визнав неправдивими з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки дані покази свідків не узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_20 чітко, послідовно повідомив та розповів про вчинення ним кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 16.06.2020 року з якого вбачається, що вилучення викраденого відбулося в м.Кам`янка про, що також підтвердили поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 які повідомили, що проведення процесуальної дії у місті Кам`янка Черкаської області та які повідомили, що обвинувачений ОСОБА_8 . В тримав в руках рушницю, яку на вимогу працівників поліції поклав на капот автомобіля.

Покази свідка ОСОБА_16 судом першої інстанції також визнані неправдивими. При цьому свідок ОСОБА_16 , який вказував, що саме він вчинив крадіжку, є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_8 .. Колегія суддів врахує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строку, а тому обізнаний про наслідки призначеного покарання в разі доведення його винуватості, а тому версія свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_16 є цілком зрозумілою і вказує про спосіб захисту свого брата ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинене та намагання у такий спосіб сприяти обвинуваченому уникнути покарання за скоєне.

Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки на підставі належних та допустимих доказів.

Невизнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що не встановлено власника гвинтівки є безпідставними, оскільки крадіжка гвинтівки відбулася саме з помешкання потерпілого ОСОБА_10 . Про її зникнення він відразу ж заявив до поліції, що також підтверджується даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.06.2021 року, даними протоколу огляду місця події від 14.06.2021 року, а саме житлового будинку АДРЕСА_2 де проживає потерпілий ОСОБА_14 і на даний час гвинтівка йому повернута. У колегії суддів немає сумнівів у правдивості показань потерпілого.

Колегія суддів вважає, що дані протоколи пред`явлення осіб для впізнання являються належними і допустимими доказами. Відповідно до даних протоколів пред`явлення осіб для впізнання по фотознімках від 16.06.2020 року потерпілий ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 як осіб, які вдвох у день викрадення гвинтівки відвідували його будинок. При цьому, згідно показань потерпілого, які він давав в суді першої інстанції, останній чітко вказав, що під час таких процесуальних дій він впізнав осіб, які його навідували перед зникненням гвинтівки. При цьому, потерпілий ОСОБА_10 чітко вказав, що саме обвинувачений ОСОБА_8 навіть із появою на його тілі бороди найбільше схожий на ту особу, яка навідувалась до нього у кімнату, звідки була викрадена рушниця.

Огляд домоволодіння потерпілого проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав вважати протокол огляду місця події недопустимим доказом, як про це просить сторона захисту у колегії суддів немає.

В суді першої інстанції потерпілий пояснив, що всі процесуальні дії в його житлі проводились за його добровільної згоди, жодних заперечень не було, а тому відсутність письмової заяви від нього не може свідчити про зворотнє.

Разом з тим колегія суддів зауважує, що відповідно до протоколу огляду місця події дана процесуальна дія, була проведена в один день із датою реєстрації кримінального провадження, а саме в період часу з 16 год. 00 хв. до 16 год. 35 хв., тоді як згідно витягу ЄРДР кримінальне провадження було зареєстроване об 21 год. 47 хв.

З цього приводу чітко вказав Верховний Суд у постанові у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к, згідно якої для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої згоди. Таким чином, незабезпечення допиту в судовому засіданні понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 під час цієї процесуальної дії ще не свідчить про її недопустимість з огляду на те, що сам потерпілий своїми показами про добровільність в погодженні огляду місця події повністю підтвердив і у суду не виникло сумнівів у його позиції. Крім цього, суд не знаходить причин враховувати слушною позицію сторони захисту щодо неможливості проведення цієї слідчої дії до реєстрації кримінального провадження, оскільки як слідує зі змісту протоколу огляду місця події ця процесуальна дія була проведена в один день із датою реєстрації кримінального провадження 14.06.2020 року, тобто в період часу з 16 год. 00 хв. до 16 год. 35 хв., тоді як згідно витягу ЄРДР кримінальне провадження було зареєстроване об 21 год. 47 хв. Крім того, колегія суддів враховує положення ч. 3 ст. 214 КПК України відповідно до якої дозволяється проведення огляду місця події у невідкладених випадках до реєстрації кримінального провадження, а тому зафіксовані відомості в ході такої слідчої дії є допустимими доказами.

Зазначення місця складення протоколу слідчого експерименту (а.к.п.135-136) у м. Кам`янка є технічною помилкою, так як в тексті самого протоколу та з відеозапису випливає, що місцем його проведення був будинок за адресою АДРЕСА_2 , тому така технічна помилка не є порушенням проведення процесуальної дії та ніяким чином не впливає на законність судового рішення.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про, те що органами досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки на досудовому розслідуванні обвинуваченому не допустили захисника, при цьому обвинувачений не вміє писати та читати, не заслуговують на увагу.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_8 було роз`яснено право на захист (а.к.п.143), однак він відмовився від надання правової допомоги про що свідчить власноручно поставлений підпис. Крім того санкція ч.2 ст.185 КК України по якій обвинувачується ОСОБА_8 не передбачає обов`язкової участі захисника. При цьому, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 народився та проживає в м.Сміла, ходив до школи і з його слів закінчив 7 класів. На процесуальних документах ОСОБА_19 власноручно зазначав українською мовою своє волевиявлення з приводу проведених слідчих дій та ставив підпис, тому такі доводи колегія розцінює, як спосіб ввести суд в оману.

Крім того колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 засуджений 27.11.2019 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та в ході судового розгляду перекладач не залучався, що в черговий раз свідчить про неправдивість показів ОСОБА_8 з цього приводі.

Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 достатньо доказів, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Місцевий суд використав всі можливі засоби та способи для встановлення істини по справі. Матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки.

При призначенні покарання місцевий суд в межах Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності в період не відбутого покарання за попереднє кримінальне правопорушення, вину не визнав, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку і в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.71 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання 4 роки позбавлення волі, що є достатнім та справедливим для запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованими та вмотивованими з достатніми аргументами й підставами для прийняття такого рішення, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Камянського районного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий-суддя

Судді