28.09.2021 Справа № 696/297/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000302 від 18.10.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердлівка, Липовецького району, Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 жовтня 2020 року близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання, а саме, на території подвір`я по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом направленим на пошкодження чужого майна, облив паливно-мастильними матеріалами салон автомобіля марки «Volkswagen Passat» з державними реєстраційними знаками НОМЕР_1 , 1994 року випуску (на литовській реєстрації), належного ОСОБА_5 , та за допомогою запальнички підпалив пасажирське сидіння автомобіля. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 виникла пожежа салону автомобіля, в результаті якого заподіяно пошкодження панелі приладів, керма, водійського та пасажирських сидінь, оббивки салону автомобіля, пошкодження внутрішніх частин чотирьох дверей, переднього лобового скла та правих бокових переднього та заднього скла. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 було пошкоджено вказаний автомобіль та завдано потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди, яка згідно висновку експерта від 27.09.2021 року за № СЕ-19/124-21/10563-ТВ становить 19 105 грн. 92 коп.

Після зміни обвинувачення, з новим обвинуваченням ОСОБА_4 погоджувався, визнав себе винуватим у вчиненому. Показав, що 17 жовтня 2020 року, перебуваючи вдома у своєї співмешканки ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , вживав спиртні напої. На ґрунті раптово виниклої сварки, він вийшов до двору, де стояв автомобіль сина співмешканки, при цьому взяв із собою речовину «Вайтспіріт». З метою залякування та демонстрації ОСОБА_6 він відчинив салон автомобіля, вилив на сидіння цю речовину. Оскільки співмешканка ОСОБА_6 спостерігала за цими діями, він захотів тільки продемонструвати, що може підпалити автомобіль, і для цього засунув руку із запальничкою в салон та підпалив її, при цьому наміру підпалювати автомобіль він не мав. Проте, оскільки салон автомобіля вже був просякнутий парами речовини «Вайтспіріт», цього було достатньо, щоб салон автомобіля спалахнув без безпосереднього закодування запальнички. Далі автомобіль погасили, вигорів тільки салон, але транспортний засіб відновленню підлягає.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений являється співмешканцем його матері ОСОБА_6 . Коли сталась подія, його в селі не було, так як знаходився у м. Києві. Автомобіль марки Фольксваген Пасат Б4 д.н.з. ENR року випуску (на литовській реєстрації) являється його власністю, він залишив його матері та обвинуваченому в їх користування. Після підпалу бачив автомобіль з вигорілим салоном, але транспортний засіб підлягає відновленню. Претензій до обвинуваченого не має, йому відшкодовано спричинені збитки.

Свідок ОСОБА_6 розповіла, що обвинувачений являється її співмешканцем. 17 жовтня 2020 року ОСОБА_4 випивав спирті напої по місцю їх проживання по АДРЕСА_3 . Між ними виникла словесна сварка, в ході якої обвинувачений вийшов на подвір`я будинку. Після того як вона почула звук відчинений дверей автомобіля, який їм дав у користування її син, вона вийшла на двір. ОСОБА_4 стояв біля відчиненого автомобіля та тримав в одній руці тару з невідомою їй речовиною, якою в подальшому виявився «Вайтспіріт», а в другій запальничку. Коли він просунув до салону руку із запальничкою, то черканув нею, але її туди не кидав. Салон автомобіля загорівся, автомобіль погасили. Зараз автомобіль заводиться, підлягає відновленню та має тільки вигорілий салон та пошкоджені вікна.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що 17 жовтня 2020 року йому передзвонила ОСОБА_6 , яка попросила його як сусіда прийти подивитись до неї додому на події. Що відбулися. По прибуттю, ОСОБА_6 була у шоковому стані, а ОСОБА_4 не було поряд. Автомобіль вже був погашений, працівники поліції згодом оформляли документи. Автомобіль вигорів в середині, мав потріскані стекла.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що вони були запрошені працівниками поліції прийняти участь у проведенні слідчого експерименту, проти його проведення на території належного у користуванні ОСОБА_6 домоволодіння остання не заперечувала. Від учасників не надходили заяви, клопотання та зауваження. ОСОБА_6 про подію розповідала добровільно та показувала як все відбувалось.

Суд, заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального правопорушення, приходить до висновку, що провина ОСОБА_4 повністю підтверджується наданими показами в суді, а також іншими дослідженими у залі суду доказами, а саме :

- з даних рапорту від 17 жовтня 2020 року (а.с. 97) слідує, що до правоохоронного органу надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що її співмешканець ОСОБА_4 підпалив автомобіль Фольцваген по АДРЕСА_3 ;

- з даних протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2020 року (а.с. 98-102) вбачається, що на території подвір`я по АДРЕСА_3 виявлено транспортний засіб марки Фольксваген Пасат Б4 д.н.з. ENR року випуску (на литовській реєстрації) з ознаками горіння в салоні та пошкодженими вікнами, проведено вилучення як слідів горіння, так і тари з речовиною, що могла бути використана в цьому;

- з даних протоколу проведеного слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_6 та відеозапису до нього від 24 грудня 2020 року слідує, що ОСОБА_6 надала покази про механізм і причини пошкоджень транспортного засобу (а.с. 104-106);

- з даних протоколу проведеного слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_4 від 30 березня 2021 року слідує, що ОСОБА_4 добровільно надав покази про механізм і причини пошкоджень транспортного засобу (а.с. 158-161)

- з даних акту про пожежу від 17 жовтня 2020 року та звіту про причину пожежі від 19 жовтня 2020 року (а.с. 107-109) слідує, що причиною пожежі в салоні автомобіля був підпал;

- з висновку судово-пожежного експерта №СЕ-19/124-21/524-ПТ від 05 лютого 2021 року вбачається, що осередок пожежі знаходився в середині автомобіля, а його джерелом являлась відрите полум`я запальнички і причина пожежі похідна від дій обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с. 130-141), що узгоджується з показами учасників події і їм не протирічить ;

- з висновків експерта по дослідженню нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів № 2-002201 від 08 грудня 2020 року вбачається, що на слідах вилучено гумового килимку автомобіля дійсно маються рештки речовини дистилятного нафтопродукту (а.с. 142-148), а висновок № 2-002200 від 13 листопада 2020 року підтверджує, що надана у тарі рідина являється нафтопродуктом бензину-розчиннику (а.с. 150-154);

- з даних протоколу огляду транспортного засобу від 03 вересня 2021 року слідує, що автомобіль внаслідок пожежі зазнав пошкоджень у виді пошкодження панелі приладів, керма, водійського та пасажирських сидінь, оббивки салону автомобіля, пошкодження внутрішніх частин чотирьох дверей, переднього лобового скла та правих бокових переднього та заднього скла;

- з висновку судово-товарознавчого експерта від 27.09.2021 року за № СЕ-19/124-21/10563-ТВ слідує, що внаслідок пожежі автомобіль зазнав пошкоджень на суму 19 105 грн. 92 коп.

Оцінюючи зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною 2 статті 194 КК України як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинений ним злочин.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, який призвів до негативних наслідків у вигляді пошкодження майна потерпілого, але останній претензій не має, обвинувачений характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судимий, не перебуває на обліку в психіатра та нарколога.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання винного, передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи згідно вимог ст. 65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті .

З урахуванням положень ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, дані про особу винного, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування основного покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) роки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки Фольксваген Пасат Б4 д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, гумовий килим, виріз паралону з пасажирського сидіння та згарище салону автомобіля залишити ОСОБА_5 , тобто повернути йому за належністю;

- поліетиленову пляшку ємкістю 5 літрів, передану на зберігання до камери речових доказів відділу поліції згідно квитанції № 1389 та запальничку згідно квитанції № 1381 знищити;

- взуття, шатни і куртку ОСОБА_4 , які передані зберігання до камери речових доказів відділу поліції згідно квитанції № 1381 повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судові витрати у справі за проведення експертиз на загальну суму 11 212 грн. 64 коп.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1