Справа № 742/778/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/717/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.021.270.330.000.275 від 18.12.2020, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лутайка Прилуцького р-ну Чернігівської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.04.2012 Прилуцьким міськрайонним судом за ч.ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільненого з випробувальним терміном на 1 рік; 11.12.2012 Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09.07.2015 умовно-достроково звільненого 15.07.2015 на не відбутий строк 6 місяців 2 дні; 12.05.2016 Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого

(в режимі відео конференції) ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

На початку вересня 2020 року, перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому таємно викрав електричний точильний станок фірми «ТЕМП Исполнение №1», вартістю 2533 грн. 33 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

2. В середині вересня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав розукомплектований двигун від автомобіля «ГАЗ-52» вагою 75 кг., який в перерахунку на брухт кольорового металу, коштує 4 грн. 17 коп. за один кілограм, а всього 312 грн. 75 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

3. В середині вересня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав головку блоку циліндрів від двигуна до автомобіля «Москвич-412», вартістю 1950 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

4. В кінці вересня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав головку блоку циліндрів від двигуна до автомобіля «ГАЗ-52», вартістю 2500 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

5. Крім того, на початку жовтня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав дві металеві каністри об`ємом по 20 л. кожна, вартістю 172 грн. 50 коп. за одну, а всього 345 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

6. Продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині жовтня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав коробку передач від автомобіля «Москвич-412», вартістю 750 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

7. Окрім цього, в кінці жовтня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав карданний вал від автомобіля «Москвич-412», вартістю 300 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

8. На початку листопада 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав сокиру промислового виробництва, вартістю 250 грн., металевий лом-цвяходер промислового виробництва довжиною 350 мм., вартістю 150 грн. та електричний подовжувач на один роз`єм довжиною 20 м., вартістю 250 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 650 грн.

9. Також, на початку листопада 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав п`ять металевих будівельних кутників розмірами сторін по 30 мм., довжиною по 5 м. та шириною сталі 3 мм. кожен, вартістю 54 грн. 04 коп. за один, а всього 265 грн. 20 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

10. Окрім того, в середині листопада 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , через вікно, яке попередньо вже було пошкодженим, проник до гаража, звідки в подальшому, таємно, повторно, викрав колінчатий вал від автомобіля «Москвич-412», вартістю 450 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

11. На початку вересня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , помітив листи шиферу, які були складені на землі поряд з приміщенням літньої кухні. В подальшому, ОСОБА_7 повторно, таємно викрав двадцять п`ять листів восьми хвильового шиферу, вартістю 80 грн. за один, а всього 2000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

12. Крім цього, в кінці вересня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, відімкнувши вхідні двері ключем, який ОСОБА_6 надав матері ОСОБА_7 , потрапив до літньої кухні, звідки в подальшому, повторно, таємно викрав металевий газовий побутовий балон об`ємом 27л. без газу, вартістю 400 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

13. На початку жовтня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, відімкнувши вхідні двері ключем, який ОСОБА_6 надав матері ОСОБА_7 , потрапив до літньої кухні, звідки в подальшому, повторно, таємно викрав два набори торцевих гайкових ключів «НА-1», вартістю 200 грн. за один, а всього 400 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

14. Також, в середині жовтня 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, відімкнувши вхідні двері ключем, який ОСОБА_6 надав матері ОСОБА_7 , потрапив до літньої кухні, звідки в подальшому, повторно, таємно викрав металевий газовий побутовий балон об`ємом 50л. без газу, вартістю 400 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

15. Продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині листопада 2020 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства за адресою АДРЕСА_3 , де він знаходився з дозволу власника ОСОБА_6 , помітив саморобну хвіртку виготовлену з чорного металу, яка знаходилась на землі поряд з приміщенням літньої кухні. В подальшому, ОСОБА_7 повторно, таємно викрав вищевказану саморобну металеву хвіртку вагою 46 кг., яка в перерахунку на брухт чорного металу коштує 5 грн. 27 коп. за один кілограм, а всього 242 грн. 42 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

16. На початку січня 2021 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 10 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території ринку «Привіз», що за адресою м. Прилуки, площа Привокзальна, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та маючи умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном, попросив ОСОБА_9 надати йому свій мобільний телефон, при цьому повідомивши завідомо не правдиву інформацію стосовно того, що йому необхідно зателефонувати до знайомого, усвідомлюючи при цьому, що нікому телефонувати не збирається. У свою чергу ОСОБА_9 , не будучи обізнаним про злочинний намір ОСОБА_7 , передав останньому свій мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 4А 2GB Ram 16 GB Rom Gold, вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1137 від 25.03.2021 року - 1040 грн. 00 коп. Після чого, ОСОБА_7 , отримавши змогу розпоряджатися вказаним телефоном, дочекавшись моменту коли потерпілий відволікся, непомітно для останнього таємно покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.

Будучи допитаним у місцевому суді, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю.

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу - не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 13498 грн. 70 коп. завданої матеріальної шкоди.

Заявлені вимоги ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 31501 грн. 30 коп.. залишено без розгляду.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а заявлений ним цивільний позов задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката на стадії апеляційного перегляду вироку в розмірі 3000 (три тисячі) грн. Не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини в скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. На його думку оскаржуваний вирок не містить належного мотивування застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та взагалі відсутнє обґрунтування на підставі яких саме даних суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. За вчинення сукупності умисних майнових злочинів, більшість з яких є тяжкими, а інші - невеликої тяжкості, з урахуванням наслідків, які наступили у вигляді заподіяних матеріальних збитків, призначене ОСОБА_7 умовне покарання не відповідає тяжкості цих злочинів та особі обвинуваченого і є занадто м`яким. Як вбачається з мотивувальної частини вироку при призначенні покарання судом не враховано, що ця сукупність злочинів вчинена обвинуваченим протягом короткого проміжку часу. Не в повному обсязі враховано судом і дані про особу ОСОБА_7 , який систематично вчиняє умисні корисливі злочини, за що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. При цьому щоразу порушував умови свого звільнення від відбування покарання (перший раз - умови випробувального терміну, другий - у мови дострокового звільнення) та вчиняв нові злочини, тобто жодного разу не виправдовував надану йому довіру. Після відбуття останнього покарання ОСОБА_7 офіційно ніде не працював та суспільно-корисною працею не займався, а продовжував вчиняти нові злочини. До того ж він перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю і має синдром залежності. Вказані обставини негативно характеризують обвинуваченого, вказують про його суспільну небезпеку та небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, обвинувачений, вчинивши майновий злочин та заподіявши значні матеріальні збитки, не здійснив йому жодних відшкодувань та навіть не намагався цього зробити. Також судом безпідставно враховано щире каяття як пом`якшуючу обставину, оскільки, крім визнання вини у судовому засіданні, обвинувачений більше не продемонстрував ніякої поведінки, яка б свідчила про щирість його каяття. Крім того, суд безпідставно лише частково задовольнив його цивільний позов.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , наявні в матеріалах кримінального провадження. У решті вирок залити без змін. Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості. Місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення занадто м`якого покарання. На його думку, під час вирішення питання про визначення виду та міри покарання, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, - щире каяття, проте така обставина носить лише формальний характер. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак висновки місцевого суду про наявність щирого каяття зі сторони обвинуваченого ОСОБА_7 є помилковими. Зокрема, під час допиту обвинуваченого в суді, останній підтвердив обставини кримінальних правопорушень, однак з моменту вчинення злочинів у 2020 році жодним чином не відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 . Матеріали провадження також не містять будь - яких відомостей про намагання обвинуваченого відшкодувати шкоду. Повернення мобільного телефону потерпілому ОСОБА_9 було здійснено вже під час досудового розслідування. Суд не в повній мірі оцінив обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого. Зокрема, не зважаючи на те, що від дій обвинуваченого зазнали матеріальної шкоди дві особи, у той же час, лише відносно потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_7 було вчинено 15 епізодів нетяжких та тяжких кримінальних правопорушень, спричинено шкоду у розмірі 13 498 грн. 70 коп.. Вказані кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 у період не погашеної судимості. Також не враховано, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, останній раз у 2016 році. Також звертає увагу, що у 2012 році обвинуваченим порушено іспитовий строк, а у 2015 році - вчинено новий умисний корисливий злочин у період не відбутого строку покарання після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про: 1) антисоціальну поведінку; 2) небажання ставати на шлях виправлення; 3) застосування інституту звільнення від покарання та його відбування є недієвим для попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 - частковому задоволенню.

У судових засіданнях місцевого та апеляційного судів обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих діянь відповідає фактичним обставинам, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, та ніким не оспорюється.

У той же час, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку місцевого суду, при розгляді справи в апеляційному суді, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час допиту обвинуваченого в місцевому суді, останній підтвердив обставини кримінальних правопорушень, однак з моменту вчинення злочинів у 2020 році жодним чином не відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 . Повернення мобільного телефону потерпілому ОСОБА_9 було здійснено вже під час досудового розслідування.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Зокрема, не зважаючи на те, що від дій обвинуваченого зазнали матеріальної шкоди дві особи, у той же час, лише відносно потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_7 було вчинено 15 епізодів нетяжких та тяжких кримінальних правопорушень, спричинивши шкоду у розмірі 13 498 грн. 70 коп..

Вказані кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 у період не погашеної судимості.

Також місцевим судом не враховано, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, останній раз у 2016 році. При цьому, у 2012 році обвинуваченим порушено іспитовий строк, а у 2015 році - вчинено новий умисний корисливий злочин у період не відбутого строку покарання після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про: 1) антисоціальну поведінку; 2) небажання ставати на шлях виправлення; 3) застосування інституту звільнення від покарання та його відбування є недієвим для попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів. Таким чином, висновки місцевого суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є помилковими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови ізоляції його від суспільства.

У рамках даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 подавав позовну заяву про стягнення йому моральної та матеріальної шкоди. Враховуючи те, що матеріальна шкода стягнена у відповідності до висновку експерта, тому в цій частині апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню. Але, внаслідок вчинення ряду правопорушень, потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В результаті суспільно-небезпечних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, тому колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн..

Понесені потерпілим ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу адвоката на стадії апеляційного перегляду вироку в розмірі 3000 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого бо це питання не було предметом розгляду місцевим судом.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 418, 426 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та змінити в частині вирішення цивільного позову, визнати його винуватим та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 10 000 грн. моральної шкоди.

У решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4