Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 місто Київ
Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду клопотання слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Донецької обл. м. Слов`янськ, офіційно не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000159 від 28.02.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, за погодженням із прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ,, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000159, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2021 приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в підземному переході ст. метро «Теремки» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, на підлозі побачив два поліетиленових пакета, в яких знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору-PVP, обіг якої заборонений, та в цей час у останнього винник злочинний умисел на незаконне придбання даної особливо небезпечної психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, ОСОБА_5 помістив вказані поліетиленові пакети в яких знаходилась дана кристалоподібна речовина білого кольору, в центральне відділення сумки яка була одягнута на ньому, тим самим умисно незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати, особливо небезпечну психотропну речовину PVP в великих розмірах для особистого вживання без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 27.02.2021 приблизно о
18 год. 35 хв., переніс зазначену вище особливо небезпечну психотропну речовину- PVP до станції метрополітену «Теремки» КП «Київський метрополітен» в м. Києві, де у вестибюлі вказаної станції метрополітену був зупинений працівником поліції та на запитання, щодо наявності речей обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що в центральному відділенні його сумки міститься особливо небезпечна психотропна речовина PVP, яку він знайшов за вищевикладених обставин та зберігав при собі, для особистого вживання, без мети збуту.
Після того, ОСОБА_5 був запрошений до кімнати поліції, де у присутності двох понятих чоловічої статі добровільно надав для вилучення 2 поліетиленових пакета, в яких знаходилась кристалоподібна речовина - PVP, яку він дістав з центрального відділення своєї сумки, яка була на ньому на той момент.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/10982-НЗПРАП від 24.03.2021 у наданих на дослідження кристалоподібних речовинах білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.
Маса PVP у речовинах становить відповідно 1,945 г та 0,546 г.
Загальна маса PVP у речовинах складає 2,521 г.
PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
У зв`язку з вищевикладеним сторона обвинувачення просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для запобіганню ризикам переховування підозрюваного від слідства та вчинення нових злочинів.
У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Додав, що на думку сторони обвинувачення жодний з інших запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не забезпечить запобігання встановлених ризиків.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив про відсутність ризиків на які посилається прокурор та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Повідомив, що визнає свою причетність до цього правопорушення, розкаюється, готовий співпрацювати зі слідством, раніше не судимий, наміру переховуватися не має, працює в ресторані в м. Києві та має хвору матір в м. Слав`янськ Донецької області, якій допомагає матеріально та періодично їздить до неї.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення 25.05.2021 р. повідомлено ОСОБА_5 , його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києві від 25.10.2021 р. надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, з метою приводу до Подільського районного суду м. Києва для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії нетяжких злочинів, покарання за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.
Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він проживає в м. Києві, не одружений, дітей на утриманні немає, працює неофіційно в м. Києві, зі слів підозрюваного в ресторані, періодично їздить до хворої матері в м. Слав`янськ. Однак на переконання слідчого судді, є ймовірність вважати, що ураховуючи невідворотність покарання, що загрожує у разі доведення вини, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.
Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, цим підтверджується наявність ризику, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].
«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].
Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).
Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У даному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Натомість, наявність ризику, для запобігання якому застосовується запобіжний захід, слідчий суддя оцінює через призму ст.ст. 177 та 178 КПК України.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, але не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здане запобігти таким ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При цьому, прийшовши до висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення та наявність ризику, на який посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає недоведеними ті обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наведеному ризику.
Зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрюваний раніше не судимий, проживає в м. Києві, повністю визнає свою причетність до вказаного правопорушення, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.
В судовому засіданні також встановлено, що підозрюваний відвідує матір , яка проживає в м. Слав`янську Донецької області.
Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання, а відтак, слідчий суддя вбачає підстави для обрання альтернативного і менш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.
Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.
Отже, оскільки ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні, не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частинами п`ятою статті 194 КПК України, які зазначені у резолютивній частині ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі процесуальні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися із м. Києва та міста Слав`янська Донецької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів паспорт (паспорти) для виїзду за кордон ( за наявності).
Строк дії ухвали визначити в порядку ч. 1 ст. 219 КПК України до 05 грудня 2021 року.
Роз`яснити ОСОБА_5 вимоги ч. 2 ст. 179 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ управління поліції в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 05.11.2021 року о 11 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1