Справа № 274/5857/21
Провадження № 1-кс/0274/1393/21

У Х В А Л А
Іменем України 30.09.2021 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , представника скаржниці - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,-
в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що вищевказана постанова є передчасною і підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права, про що свідчать неповнота і однобічність досудового слідства, невідповідність покладених в її основу висновків фактичним обставинам справи.
Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, дізнавачем було допитано лише ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з приводу нарахування та виплати потерпілій ОСОБА_3 заробітної плати. В подальшому, на підставі наданих пояснень, дізнавачем було закрито кримінальне провадження. При цьому, належні документи, які підтверджували б нарахування та виплату ОСОБА_3 заробітної плати в матеріалах кримінального провадження відсутні.
В судовому засіданні скаржниця та її представник - адвокат ОСОБА_4 доводи скарги підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити з мотивів, наведених в ній, оскільки оскаржувана постанова є незаконною та передчасною.
Дізнавач СД Бердичівського РВП в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Його неявка відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
Згідно узагальнень Вищого спеціалізованого суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження слідчі судді враховують положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з"ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Тому слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість постанови, виходячи з наступного.
Так, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів відповідно до статтей 2, 284 КПК України.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов"язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов"язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.
Так, матеріали кримінального провадження №90000040 та зміст оскаржуваної постанови свідчать про те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято дізнавачем передчасно, без перевірки обставин, на які вказує скаржник, виходячи з наступного.
Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 від 12.11.2020 р. встановлено, що до 03.07.2018 р. вона перебувала на біржі праці. 03.07.2018 р. ФОП ОСОБА_6 запропонувала їй посаду продавця продовольчих товарів у своєму магазині продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », пообіцявши заробітну плату в розмірі 150 грн/год. На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодилася, на що підписала укладений Трудовий Договір між нею та ОСОБА_6 від 03.07.2018 р. В зазначеному магазині вона працювала повний робочий день з 09 год. до 18 год. Через 3 тижні вона почала працювати з 08 год. до 18 год. без обідньої перерви. В такому режимі працювала близько 6 місяців. Згодом її попередили, що робочий графік знову буде змінюватись, тобто з 08 год. до 20 год., без обідньої перерви. 03.07.2020 р. о 19 год ОСОБА_7 вказав, щоб ОСОБА_3 забрала свої особисті речі і з наступного дня на роботу не виходила, мотивуючи це тим, що буде зачиняти ФОП і зробить запис в її трудову книжку тим числом, коли закриє ФОП. Жодних заяв на звільнення вона не писала і не підписувала. Жодного наказу про її звільнення вона не бачила, також відсутні записи у її трудовій книжці про її звільнення та розірвання трудового договору. Зазначає, що за весь відпрацьований час їй не виплачувалася будь-яка заробітна плата у будь-якому вигляді.
З матеріалів кримінального провадження встановлено факт працевлаштування ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_6 , який підтверджується ОСОБА_8 договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 03.07.2018 р., який був підписаний двома сторонами.
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 18.11.2020 р. встановлено, що вона являється фізичною особою - підприємцем. На підставі укладеного договору від 03.07.2018 р. в неї була працевлаштована ОСОБА_3 . Остання з 30.06.2020 р. не працює, оскільки трудовий договір було розірвано з нею, про що свідчать її підпис та підписи, поставлені у даному договорі. Заробітна плата виплачувалась ОСОБА_3 двічі на місяць: у вигляді авансу та заробітної плати, про що свідчать її підписи, поставлені особисто ОСОБА_3 навпроти суми, яка їй виплачувалась. Магазин, в якому працювала ОСОБА_3 , на даний час не працює. Щорічна відпустка за 64 календарних днів ОСОБА_3 не виплачувалась, оскільки остання не ходила у відпустку.
З оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що в ході розслідування даного кримінального провадження не знайшов свого підтвердження факт невиплати заробітної плати ОСОБА_3 , оскільки заробітна плата ФОП ОСОБА_6 виплачувалась ОСОБА_3 , про що свідчать відповідні копії документів, зокрема, Форма №1 ДФ та Звіти про суми нарахованої заробітної плати за період працевлаштування ОСОБА_3 .
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Наказу МФУ № 88 від 24.05.1995 р. "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.
Для фіксування фактів обліку заробітної плати потрібно використовувати типові документи.
Згідно наказу Держкомстату № 489 від 05.12.2008 р. "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" актуальними типовими формами для фіксування фактів нарахування та виплати заробітної плати є два типи документів:
форма №П-6 "Розрахунково-платіжна відомість працівника";
форма №П-7 "Розрахунково-платіжна відомість (зведена)".
Крім того, для підтвердження виплат та для фіксування господарської операції з виплати заробітної плати у готівковій формі рекомендовано додавати платіжну відомість (відомість на виплату грошей або видаткову відомість) при розрахунках готівкою - видатковий касовий ордер, при виплаті зарплати на картки працівникам - відомість на виплату заробітної плати з використанням платіжних карток та виписку банку. Саме така відомість є підставою для бухгалтерського обліку відповідних операцій - виплати заробітної плати.
Вимогами ст. 110 КЗпП України та ст. 30 ЗУ "Про оплату праці" визначено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:
а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;
б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;
в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Отже, власник при кожній виплаті заробітної плати повинен видати працівникові розрахунковий листок.
Разом з тим, з досліджених вище нормативних актів встановлено, що окрім первинних документів встановлено документи, які є підставою для розрахунку заробітної плати, зокрема, такі як: укладені трудові договори, кадрові накази про прийняття на роботу, про відрядження, про відпустки, звільнення, про преміювання, інші документи, які впливають на суму заробітної плати, табель обліку робочого часу.
При цьому, з досліджених матеріалів кримінального провадження № 90000040 встановлено, що визначені законодавством первинні типові документи на нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_3 в матеріалах кримінального провадження відсутні. Так, Форма №1 ДФ та Звіти про суми нарахованої заробітної плати за період працевлаштування ОСОБА_3 , на які посилається дізнавач у постанові, не є належними документами, які б підтверджували фіксування фактів нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_3 .
В матеріалах кримінального провадження містяться відомості про нарахування заробітної плати за період з травня 2019 р. по червень 2020 р. В зазначених відомостях наявна ОСОБА_3 , яка обіймає посаду продавця, їй нараховано аванс, заробітну плату за визначений період. Однак, в жодній із відомостей в графі "Підпис про отримання" грошових коштів підписи ОСОБА_3 відсутні.
Також в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази про звільнення ОСОБА_3 , про розірвання трудового договору, відсутні записи у її трудовій книжці про звільнення.
З наведеного вбачається, що дізнавачем не в повному обсязі проведено слідчі дії, а тому висновок про відсутність складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України за фактом несплати ФОП ОСОБА_6 заробітної плати ОСОБА_3 є передчасним, тому зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження від 17.06.2021 р. була винесена передчасно, а тому підлягає до скасування.
Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Керуючись статтями 303-304, 36-307, 309, 372, 376 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача сектора дізнання Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000040 від 16.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1