Справа № 165/1051/20 Провадження №11-кп/802/132/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року про повернення прокурору Волинської обласної прокуратури як такого, що не відповідає вимогам КПК України, обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000048 про обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 за ч.ч.2, 4 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Вищезазначеною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 за ч.ч.2, 4 ст.189 КК України повернуто прокурору Волинської обласної прокуратури як такого, що не відповідає вимогам КПК України.
Таке рішення суд мотивував тим, що при формулюванні обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_8 по епізоду за період із серпня 2007 року по листопад 2008 року (а.с.22) у обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , вчинив вимагання грошових коштів та майна потерпілого ОСОБА_16 . Тобто особі інкриміновано вчинення злочину спільно із самим собою у т. ч.
При формулюванні обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_15 по епізоду у кінці вересня 2008 року (а.с.35) у обвинувальному акті вказано, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи об`єднаним єдиним умислом з іншими учасниками організованої групи - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , пред`явив незаконну вимогу передачі майна потерпілому ОСОБА_16 . Тобто особі інкриміновано вчинення злочину, будучи об`єднаним єдиним умислом із самим собою як іншим учасником організованої групи у т.ч.
Крім того обвинуваченому ОСОБА_10 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України 23.03.2011 року, за якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Тому такий злочин належить до злочинів середньої тяжкості та за станом на дату формування обвинувального акта закінчилися строки притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину, що передбачені ст.49 КК України.
Однак при формуванні обвинувального акта ця обставина жодним чином не врахована.
Крім того суд врахував, що, дійсно, обвинувальні акти у вказаному вище кримінальному провадженні неодноразово повертались судами та у обвинувальному акті у повному обсязі так і не виправлено тих недоліків, що відмічені у попередній ухвалі суду про повернення обвинувального акта.
У обвинувальному акті так і не зазначено строків застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, відсутні відомості про його скасування (а.с.104, 105).
Крім того як і у попередньо повернутому прокурору обвинувальному акті за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2018 року, що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17.05.2018 року, у доданому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування не усунуто виявлених раніше недоліків: не відображені всі процесуальні дії , а також час їх вчинення: відсутні відомості, щодо обрання та в подальшому скасування запобіжних заходів щодо обвинувачених, які обирались слідчими, слідчими суддями, в тому числі і суддями Апеляційного суду Волинської області; так само як і раніше повернутому прокурору обвинувальному акті у цьому обвинувальному акті обвинуваченому ОСОБА_11 інкриміновано те, що він у період з листопада 2009 року по березень 2011 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України щодо потерпілого ОСОБА_17 , примусивши останнього віддати йому свою пенсійну картку для погашення банківського кредиту в сумах, не менших 430 доларів США. При цьому з обвинувального акту не зрозуміло, чи передавалась потерпілим вказана вище сума. Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вказана шкода повинна бути вираженою сталою сумою. Крім того при складанні обвинувального акта досудовим розслідування не з`ясовано та у обвинувальному акті не відображено, які суми з картки потерпілого, та за які періоди та за яких обставин, де, коли обвинуваченим знімались та присвоювались (якщо знімались та присвоювались). Наведене вище не дає можливості зробити висновок щодо правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення та її відповідності фактичним обставинам події.
Крім того по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_18 (на початку листопада 2004 року) у обвинувальному акті (а.с.7, 21, 33, 55) обвинуваченим інкриміновано та зазначено про заподіяння потерпілому моральної шкоди без визначення розміру такої.
Також у формулюванні обвинувачення використано конструкцію (а.с.20, 32) про вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_18 у період з другої декади жовтня 2004 року по кінець листопада 2006 року, зокрема, обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у співучасті із обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та іншими учасниками кримінального угрупування, з погрозами, що, на думку суду, не є конкретизованим обвинуваченням і викладеним зрозуміло для обвинуваченого, зокрема.
Отже суд вважає і у вказаній вище частині обвинувачення не конкретизованим, тобто, у обвинувальному акті чітко не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зважаючи, в т.ч. на заяву потерпілого ОСОБА_17 до суду про незаконність дій слідчого та перекручування останнім фактів, повідомлених ним слідству, що мають значення для вирішення справи по суті.
Не погоджуючись з ухвалою суду в поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що вона є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що виразились у недотриманні принципу неупередженості суду. Вказує на те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі робити висновки щодо повноти судового розслідування, правильності кваліфікації органами досудового розслідування діянь обвинувачених та її відповідності фактичним обставинам справи. Крім того мотивація суду щодо відсутності у обвинувальному акті відомості про кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування, який разом із обвинувальним актом надійшов до суду, суперечить вимогам до обвинувального акту, визначених ст.291 КПК України та не може перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження. Водночас, невірно судом оцінено і те, що при формулюванні обвинувального акту не виправлені недоліки, визначені в ухвалі суду від 06.03.2018 року при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки саме на виконання зазначеної ухвали, було сформовано обвинувальний акт від 15.0.2020 року та реєстр матеріалів досудового розслідування із врахуванням та виправленням попередніх недоліків, які стали підставою для прийняття рішення про повернення обвинувального акту. Просить ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.09.2021 року скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які заперечили апеляційну скаргу та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає переконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення необґрунтованого рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо той не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.
Так ст.291 КПК України чітко вказано вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування. .
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перевіривши обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до висновку, що при його складенні дотримано вимоги, передбачені ст.291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того є підставними та обґрунтованими твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд не вправі на стадії підготовчого судового засідання робити висновки щодо повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій обвинувачених та її відповідності фактичним обставинам справи, оскільки твердження суду щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, під час підготовчого судового засідання, є передчасними і суперечать вимогам кримінального процесуального закону і такі питання вирішуються судом при ухваленні вироку, як це передбачено ст.368 КПК України.
Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до п.4 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення та згідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України є і підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в тому ж суді із стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року про повернення прокурору Волинської обласної прокуратури як такого, що не відповідає вимогам КПК України, обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000048 про обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 за ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 за ч.ч.2, 4 ст.189 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: