Провадження №: 1-кп/755/635/21
у провадженні цього місцевого суду на етапі судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК.
Наводячи підстави для скасування, заявниця з урахуванням норм ст.ст. 170, 174 КПК, в т.ч. указує у зверненні те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту заявниця не була присутня, не була повідомлена про час та місце його розгляду. В подальшому заявниця можливості ознайомитись з документами в цьому кримінальному провадженні, які стосуються арешту її майна не має, оскільки є лише свідком, а свідку матеріали справи для ознайомлення не надаються.
У вказаному кримінальному провадженні заявниця ніколи не перебувала в статусі або підозрюваного, або обвинуваченого, або потерпілого. Остання ніколи не була на будь-яких посадах в ТОВ «Кінгз Кепітал», ПП «Кінгз Кепітал», Кредитній спілки «Тринадцята зарплата», ГО «Духовність та благополуччя». Отже, заявниця вважає, що не має жодного відношення до обвинувачення та подій, які є предметом розгляду в суді у цьому кримінальному провадженні.
На протязі більше десяти років заявниця не може вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Кінцеве рішення у вказаній справі до цього часу не прийняте. Отже, продовжується порушення її прав як власника майна, на яке накладений арешт.
До обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування доданий опис документів, в тому числі у томі 1293 кримінальної справи № 24-1 13. У вказаному описі вказується постанова про накладення арешту, запити до Держкомзему Бориспільського району та відповіді з Держкомзему Бориспільського району, копії двох томів технічної документації, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 . При цьому, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, в розділі III «проведені в ході досудового розслідування процесуальні заходи» відсутні будь-які відомості щодо процесуальних заходів, які приймались відносно майна (земельних ділянок) ОСОБА_5 , в тому числі і про зняття вказаного арешту з майна ОСОБА_5 .
В судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_17 зауважив, що клопотання підтримує з указаних у ньому передумов та в т.ч. указав, що оскільки ОСОБА_5 не є обвинуваченою в даному кримінальному провадженні, тому не зрозуміло, з якою мстою слідчими накладався арешт на її майно (земельні ділянки) і чому про це немає інформації в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Суд заслухавши думку учасників провадження з указаного питання, дослідивши матеріали самого судового провадження, надходить наступних висновків.
Арешт майна, який заявник просить скасувати, був накладений у порядку КПК у редакції 1960 року під час досудового слідства та до дня набрання чинності КПК у редакції 2012 року.
Пункт 9 Розділ XІ Перехідні положення КПК (у редакції 2012 року) передбачає, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Тобто, питання про скасування арешту з майна накладеного у порядку КПК в редакції 1960 року вирішується у порядку норм КПК в редакції 1960 року.
Заявник указаний факт не урахував та порушує у зверненні питання щодо скасування арешту з майна з огляду на норми ст. 170 КПК (у редакції КПК 2012 року).
Тобто, у світлі положень п. 9 Розділу ХІ КПК України (у редакції 2012 року) та норм КПК України (у редакції 1960 року) Суд не може вирішити питання заявника у порядку запропонованого ним алгоритму.
Адже, порядок скасування арешту з майна, в цьому випадку визначений КПК України (у редакції 1960 року), однак на жодну з підстав скасування, указану в КПК 1960 року, заявник у звернені не посилається.
Згідно ст. 26 КПК у редакції 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно розглянувши звернення заявника у межах порушених ним питань Суд не убачає підстав для його задоволення.
Щодо питання способу звернення, а саме у порядку ст. 174 КПК у редакції 2012 року, то Суд зауважує таке.
Системний аналіз положень ст. 3 КПК України (у редакції 1960), ст. 5 КПК України (у редакції 2012 року), ст. 58 Конституції України свідчить, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів.
Зокрема, перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-рп/99 від 09.02.1999 року).
З рішення ВСУ у справі № 5-205кс15 випливає, що Кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.
При цьому, на відміну від кримінального матеріального закону, кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе, адже процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
В той же час, на момент подання даної заяви до суду заявником Кримінальний процесуальний Кодекс України (у редакції 1960 року) втратив чинність на підставі Кодексу N 4651-VI (4651-17) від 13.04.2012, ВВР, 2013, N 9-10, N 11-12, N 13, ст.88, тобто заявнику, при зверненні до суду, на даному етапі, слід керуватися положеннями ст. 174 Кримінального процесуального Кодексу України, щодо того, хто може подати таке клопотання та в частині способу його розгляду.
Бо, Суд має розглядати таке питання за процедурою та правилами саме чинного на час звернення КПК.
А уже безпосередньо при вирішенні самого питання слушності скасування арешту з майна, через призму аналізу наявності до того відповідних підстав, це питання має бути вирішене у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто у редакції КПК 1960 року, у т.ч. з урахуванням норм його статей, якими власне керувався слідчий при накладені такого арешту з метою збереження арештованого майна.
Відповідно і заявник має навести обставини визначені КПК у редакції 1960 року, які указують, на його переконання, на слушність скасування арешту з майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376 КПК України (у редакції 2012 року) Суд постановив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:40 год. 23.11.2021.

С у д д і

О. Бірса ОСОБА_18 ОСОБА_19