Справа № 157/1022/20
Провадження №1-кс/157/720/21
УХВАЛА

24 грудня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000277.

У скарзі зазначено, що 08 грудня 2021 року під час судового розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 скаржнику стало відомо про постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ОСОБА_4 від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000277 від 26 листопада 2019 року. Ознайомившись із даною постановою, ОСОБА_3 вважає її незаконною й такою, що винесена з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України. Так, в описовій частині постанови начальник сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ОСОБА_4 посилається на те, що вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 не заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди. З такими твердженнями скаржник не погоджується, оскільки вчиненим свідком ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 384 КК України, дійсно заподіяно йому моральну та майнову шкоду, так як внаслідок цих дій скаржник був позбавлений конституційного права на працю.

Так, 23 січня 2019 року під час розгляду Любешівським районним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 про поновлення на роботі свідок ОСОБА_6 , який обіймає посаду Маневицького селищного голови, будучи під присягою свідка та одночасно попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, суду повідомив, що 28 травня 2018 року під час розгляду питання про виведення посади інспектора з юридичних питань, яку обіймав ОСОБА_3 до звільнення, та введення посади юрисконсульта, надав суду неправдиві свідчення про те, що депутат селищної ради ОСОБА_7 була присутня в сесійній залі та приймала участь в обговоренні даного питання, хоча в дійсності її на засіданні сесії не було. Проте, з 23 січня 2019 року по даний час досудове розслідування, яке проводить сектор дізнання Камінь-Каширського РВП не завершено, матеріали кримінального провадження не направлені до суду, а свідок ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення не притягнутий до кримінальної відповідальності.

Посилаючись на зазначені обставини, скаржник просить скасувати постанову начальника СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000277.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав повністю.

Начальник СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення скаржника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

З досліджених у суді матеріалів кримінального провадження встановлено, що 26 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за повідомленням ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та розпочато кримінальне провадження №0000277 у формі досудового розслідування.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зазначає, що 23 січня 2019 року під час розгляду Любешівським районним судом цивільної справи за його позовом про поновлення на роботі свідок ОСОБА_6 , який обіймає посаду Маневицького селищного голови, будучи під присягою свідка та одночасно попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, суду повідомив, що 28 травня 2018 року під час розгляду питання про виведення посади інспектора з юридичних питань, яку обіймав ОСОБА_3 до звільнення, та введення посади юрисконсульта, надав суду неправдиві свідчення про те, що депутат селищної ради ОСОБА_7 була присутня в сесійній залі та приймала участь в обговоренні даного питання, хоча в дійсності її на засіданні сесії не було. Такі завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_6 ввели суд в оману, що привело до ухвалення ним незаконного рішення.

На даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000277 триває, однак повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення жодній особі не оголошено.

Заявник ОСОБА_3 03 листопада 2021 року подав до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області заяву про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, мотивуючи її тим, що свідок ОСОБА_6 своїми протиправними діями, які виразилися в наданні завідомо неправдивих показань у суді, завдав заявнику моральної й майнової шкоди, позбавивши його права на працю.

Статтею 384 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

За своєю правовою природою кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України, не характеризується такою ознакою як заподіяння майнової або немайнової шкоди потерпілому, тобто є проступком з нематеріальним складом. Однак за умови, коли особа заявляє про заподіяння їй шкоди, слідчий суддя має з`ясовувати чи заподіяна така шкода, в чому вона полягає та обставини завдання шкоди.

В матеріалах кримінального провадження №0000277 міститься рішення Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2019 року, яким відмовлено в позові ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Волинської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Рішення суду переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанцій і набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, що свідчать про заподіяння заявнику ОСОБА_3 шкоди як майнової, так і немайнової. Не підтвердив свої доводи про заподіяння йому шкоди й сам скаржник у судовому засіданні, оскільки його твердження про незаконне звільнення з роботи, як порушення його права на працю, спростовані рішенням суду, яке набрало законної сили. Інших обставин, які б вказували на заподіяння шкоди заявнику в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчий суддя не встановив правових та фактичних підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000277, а тому погоджується з висновками, викладеними в постанові начальника СД Камінь-Каширського РВП ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Не встановивши процесуальних порушень при винесенні оскаржуваної постанови дізнавача, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000277 від 26 листопада 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1