Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/63/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року.

За участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.01.2022, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що у клопотанні слідчого відсутні докази того, що автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору являється знаряддям злочину чи засобом для вчинення кримінального правопорушення.

Даний автомобіль здійснював лише транспортування автомобіля марки ИЖ 27151, 1989 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2 , про що у своїй заяві зазначив ОСОБА_9 , який керував автомобілем «ВАЗ».

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 04.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України здійснюється за заявою ОСОБА_10 згідно якої у нього викрадено автомобіль.

До суду не надано жодних документів, які б підтверджували, що автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору має відношення до вчиненого злочину.

Також, до матеріалів не надано належних доказів про те, хто саме являється власником або законним володільцем автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.01.2022.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.01.2022, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградської області ОСОБА_8 про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21013», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з позбавленням права на його відчуження і розпорядження до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Зобов`язати СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області вжити заходів щодо обліку накладення арешту у відповідних реєстрах.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення слідчого судді, апелянт посилається на те, що про прийняте рішення слідчим суддею, прокурору у кримінальному провадженні стало відомо лише 02.02.2022, тобто поза межами строку апеляційного оскарження, передбаченими п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Наведені обставини підтверджуються, як розпискою прокурора від 02.02.2022 про отримання копії ухвали та номером вхідної кореспонденції Олександрійської окружної прокуратури, а саме №901-22 від 02.02.2022.

З урахуванням викладених обставин строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 26.01.2022, прокурором у кримінальному провадженні пропущено з поважних причин.

В обґрунтування вимог щодо незаконності ухвали слідчого судді прокурор посилається на те, що СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 03:00 год 02.01.2022 по 15:00 год 03.01.2022, невстановлена особа, перебуваючи на території між с. Веселе та с. Новоселівка Олександрійського району Кіровоградської області, незаконно заволоділа транспортним засобом марки «ИЖ», моделі «27151», білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_10 , спричинивши останньому майнову шкоду на суму близько 20 000 гривень.

Даний транспортний засіб, відповідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , перебуває у власності ОСОБА_11 та у грудні 2020 року був придбаний ОСОБА_10 , у зв`язку з чим останньому передано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 , для фактичного користування даним автомобілем.

В ході досудового розслідування встановлено, що пересування викраденого автомобіля марки «ИЖ», із місця вчинення злочину (території між с. Веселе та с. Новоселівка), до місця його фактичного виявлення (м. Олександрія), здійснювалось за допомогою транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «21013», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », шляхом буксування викраденого, несправного автомобіля на тросі.

Згідно довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України №31/11/3542-88 від 18.01.2022 власником вищевказаного автомобіля є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактичним користувачем є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт використання транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «21013», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » для пересування викраденого автомобіля марки «ИЖ», підтверджується заявою ОСОБА_13 від 17.01.2022 та протоколом оглядом місця події від 17.01.2022 за місцем мешкання ОСОБА_13 .

Виявлений транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21013», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » є засобом вчинення злочину та може зберегти на собі сліди злочину.

17.01.2022 слідчим визнано автомобіль марки «ВАЗ» речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000021 від 04.01.2022, за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки є підстави вважати, що даний автомобіль використовувався як засіб вчинення злочину, за допомогою якого здійснювалось пересування викраденого транспортного засобу.

Перевіривши доводи апелянта в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що про рішення слідчого судді від 26.01.2022, прокурору у кримінальному провадженні стало відомо лише 02.02.2022, що підтверджується розпискою прокурора від 02.02.2022 про отримання копії ухвали, строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, прокурором у кримінальному провадженні пропущено з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 1 частини 2 вказаної норми закону, регламентовано, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, окрім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами статтей 2, 7 КПК України визначено, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Наведена норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчий СВ Олександрійського РП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до місцевого суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з капотом червоного кольору із забороною права на відчуження фактичному власнику ОСОБА_13 , на якому збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні.

Із змісту клопотання вбачається, що Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за допомогою легкового автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору відбувалося буксування транспортного засобу марки «ИЖ» моделі «27151», білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 , який перебував у фактичному користуванні ОСОБА_13

17.01.2022 під час проведення огляду місця події, яким стала територія домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору.

Постановою від 17.01.2022 вказаний автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та залишено на зберігання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перевіривши матеріали клопотання про накладення арешту, колегія суддів, вважає, що слідчий суддя обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, враховуючи наступне.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, вказаних вимог закону дотримався.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України здійснюється за заявою ОСОБА_10 , згідно якої у нього викрадено автомобіль.
При цьому, у матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольору має відношення до вчиненого злочину.
Окрім того, у кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру.

Також, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого не встановлено точний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та доказів факту завдання цієї шкоди. Тоді як вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнаючи вилучений автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з капотом червоного кольоруречовим доказом по кримінальному провадженню № 0000021 від 04.01.2022, за ч. 1 ст. 289 КК України, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Однак, вказані вимоги закону слідчим не дотримані.

До того ж, колегія суддів зауважує, що визнання майна речовим доказом не може бути безумовною підставою для накладення на майно арешту.

Наведені обставини позбавляють можливості слідчого суддю визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, відповідно до ст. 173 КПК України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що клопотання слідчого не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на транспортний засіб.

Зокрема, слідчий у клопотанні не вказав, які конкретно відомості містить наведене майно, на яке необхідно накласти арешт.

Не зазначено у клопотанні, для встановлення яких обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, має значення вказане майно.

Клопотання слідчого не конкретизоване щодо підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна та спосіб його виконання.

У клопотанні відсутнє обґрунтування і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 статті 170 КПК України щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України.

Твердження слідчого про те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна призведе до втрати, зникнення, знищення чи перетворення речового доказу, у клопотанні взагалі необгрунтовано.

Належних доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, у клопотанні також не наведено.

Будь-яких інших законних підстав визначених кримінальним процесуальним законом для арешту майна, ні слідчим у клопотанні, ні прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»).

Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів клопотання встановлено, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Отже, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування у клопотанні про арешт майна не вказано, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій, щодо майна, на яке слідчий просить накласти арешт. При цьому, яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування у клопотанні також не наведено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року, у кримінальному провадженні 0000021 від 04.01.2022, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4