Справа № 521/3138/22
Номер провадження:1-кс/521/951/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання вбачається, що досудовим розслідування встановлено, що 11.02.2022 до ЧЧ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від оперуповноваженого СКП відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про те, що в ході супроводження матеріалів кримінального провадження №0000139 за ознаками ч. 3 ст. 187 КК України, було встановлено, що заявниця ОСОБА_3 надала неправдиві свідчення у заяві про вчинення кримінального правопорушення стосовно розбійного нападу відносно неї, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 383 КК України.

В подальшому, 11.02.2022 в приміщенні службового кабінету №16 Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за адресою м. Одеса, вул. Мечникова 53, від ОСОБА_3 отримано пояснення з приводу вказаного неправдивого повідомлення та остання добровільно видала працівникам поліції наступні речі: грошові кошти у розмірі 2000 грн,( - 500 грн (3 шт), серії: МА9829072, ЗД8593610, МА8741684;- 200 грн (2 шт), серії: П36792270, ДБ8005247; - 100 грн (1 шт.), серії: АА8026654) що мали йти на оплату боргу, жилетку білого кольору. Крім того в подальшому ОСОБА_3 надала працівникам поліції тканинну маску чорно-білого кольору в якій вона знаходилася того дня.

В подальшому вказані речі оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000143 в якості речових доказів.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних

підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.З ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Частиною 2 вказаної статті також передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Щодо вказаних речей, що були вилучені існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочину, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначені обставини вказують на те, що існують обґрунтовані ризики подальшого пошкодження або відчуженням майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи, що з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладені арешту на майно, слідчий звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій підтримав клопотання, та вважав, що є всі законні підстави для задоволення клопотання, з підстав які викладені в ньому, просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки органом досудового розслідування доведена необхідність застосування арешту означеного майна, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.2 ст.167 КПК України - підставою тимчасово вилученого майна є: п.1. підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; п.3. є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; п.4. одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона розпоряджатися та використовувати майно, на яке накладено арешт може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей якщо є достатні підстави вважити, що вони зберегли на собі сліди злочину чи є предметом кримінального правопорушення. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, у даному випадку, враховуючи обставини злочину, слідчий суддя вважає, що є всі законі підстави вважати, що означені в клопотанні предмети підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, та з метою недопущення зникнення вилученого майна, втрати або його пошкодження, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт вказаного майна.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання органу досудового розслідування про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у розмірі 2000 грн,( - 500 грн (3 шт), серії: МА9829072, ЗД8593610, МА8741684;- 200 грн (2 шт), серії: П36792270, ДБ8005247; - 100 грн (1 шт.), серії: АА8026654), жилетку білого кольору, тканинну маску чорно-білого кольору, що були надані громадянкою ОСОБА_3 , в приміщенні службового кабінету №16 Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за адресою м. Одеса, вул. Мечникова 53, з забороною відчуження, користування та розпорядження вищевказаним майном.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1