КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1964/20
Об`єднане провадження № 1-кс/534/502/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши судову справу № 534/1964/21 (об`єднане провадження № 1-кс/534/502/21) за клопотанням власника майна ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ч. 6 ст. 173 КПК України та за клопотанням старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про арешт майна, заявлених в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 04.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшли: клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про арешт майна - «Vоlksvagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 (далі також Клопотання слідчого),клопотання власника майна ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ч. 6 ст. 173 КПК України (далі також Клопотання власника майна).
Ухвалою суду 16.11.2021 судові справи за вказаними вище клопотаннями об`єднані судом у одне провадження.
За змістом доводів Клопотання слідчого працівниками поліції було виявлено автомобіль марки «Vоlksvagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , у який завантажували ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 чорний метал у вигляді труб, різної форми та довжини, у кількості 40 одиниць, загальною вагою 980 кг. Зазначений автомобіль було оглянуто та вилучено. Автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення, зберігає сліди кримінального правопорушення, і, для того, щоб зберегти сліди кримінального правопорушення, слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту.
За змістом доводів Клопотання власника майна, він не знав, що вчиняється кримінальне правопорушення, виконував лише домовленість з перевезення вантажів, слідів злочину автомобіль не зберіг. Внаслідок вилучення автомобілю, позбавлений конституційного права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Автомобіль зберігається без належних умов, без гарантії схоронності, цілісності. Минуло більше 72 годин з моменту звернення до суду з клопотанням про накладення арешту, арешт судом не накладено, тому автомобіль повинен бути йому повернутий, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 167 КПК України.
Слідчий, прокурор, повідомлені належним чином про час, місце, дату судового засідання, не прибули до суду, що не перешкоджає розгляду клопотань.
Власник майна заперечив проти Клопотання слідчого, а своє клопотання просив задовольнити.
Відповідно до ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Таким чином, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст.368 КПК України).
За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Поряд із цим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя враховує також те, що арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.
Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.
Адже, питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).
Адже, зокрема, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Слідчий суддя дійшов висновку, що заявник довів відсутність потреби арешту вищевказаного автомобіля, підстав для його подальшого арешту немає, водночас прокурор ці обставини не спростував.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому суд враховує положення, закріплені в статті 1 Першого протоколу Конвенції, та практику Європейського суду з прав людини.
Так, виходячи із змісту п.168 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2013 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04), будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
За таких обставин, враховуючи мету та завдання застосування арешту майна, що минуло більше 72-годин відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України після тимчасового вилучення, а власник арештованого майна обмежений у здійсненні ним права власності, яке є непорушним, слідчий суддя вважає недоцільним застосовувати заходу забезпечення, з огляду на що клопотання ОСОБА_3 є таким, що підлягає до задоволення повністю, а клопотання слідчого слідчий суддя залишає без задоволення.
Керуючись ст. 170,171, 172
п о с т а н о в и в:
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна в порядку ч. 6 ст. 173 КПК України задовольнити.
Повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучений автомобіль «Vоlksvagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .
Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про арешт майна - «Vоlksvagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1