Справа №345/5341/21
Провадження № 1-кп/345/107/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш кримінальне провадження № 0000459 від 27.10.2021 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючої логістом «Лемтранс» м. Івано-Франківськ, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 незаконно проникла до житла та іншого володіння потерпілої.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.
17.10.2021 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_3 прийшла на територію домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_3 , яка огороджена по периметру металевою та дерев`яною огорожею, вхід куди здійснюється через металеві ворота, які замикаються на металевий засувний замок та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить потерпілій ОСОБА_5 .
В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне проникнення на територію домоволодіння та будинку, який там знаходиться і належить ОСОБА_5 , з метою проведення відеофіксації умов проживання останньої.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 проникла на територію подвір`я за допомогою фізичної сили відчинила вхідні двері, які були замкнені на ручку дверей, після чого, подолавши вищевказану перешкоду, без дозволу власника житла зайшла у житло потерпілої ОСОБА_5 , розуміючи, що її дії порушують гарантоване Конституцією України право особи на недоторканість іншого володіння особи та житла, всупереч волі законного володільця та без його відома, за відсутності визначених законом підстав, в порушення встановленого законом порядку, діючи умисно та незаконно, проникла до житла потерпілої ОСОБА_5 , де перебувала близько 10 хв., при цьому проводила відеофіксацію умов проживання останньої, чим порушила гарантоване ч. 1 ст. 30 Конституції України право потерпілого на недоторканість іншого володіння особи та житла.
Обвинувачена в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердивши, що події відбувалися за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи не оспорювала. Зазначила, що вона приїхала до дітей її чоловіка від першого шлюбу, які на той час проживали з їх матір"ю - потерпілою ОСОБА_5 в належному їй будинку в с. Копанки. В будинок її ніхто не запрошував та не впускав. Однак, оскільки, на її думку, потерпіла не забезпечує дітям належних умов проживання та харчування, вона вирішила зайти в будинок та зафіксувати ці обставини для подальшого передання цього відео до відповідних служб у справах дітей з метою їх належного реагування. Однак, цього вона не зробила, у відповідні органи не звернулася, а виставила відео у соціальну мережу "Фейсбук" на своїй сторінці. Зробила це на емоціях, про що пошкодувала і за хвилин двадцять стерла його зі своєї сторінки. У вчиненому розкаюється, в судових дебатах у порядку репліки вибачилися у потерпілої за проникнення до її житла та проведення відеофіксації, зазначивши, що це був перший і останній раз. Розуміє, що вчинила неправильно, більше такого не повториться, просила суворо не карати.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку.

Отже, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена повністю зібраними і дослідженими у судовому засіданні доказами, а її злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння потерпілої.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься згідно з вимогами ст. 12 КК України до кримінального проступку, а також дані про особу обвинуваченої, те, що вона не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах, раніше не судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої на підставі ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і під час судового розгляду.

Враховуючи думки прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, представника потерпілої та потерпілої, які погодилися з доцільністю саме такої міри покарання, а також обвинуваченої, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченої до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному інкримінованою частино статті КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
З приводу заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.
Потерпіла ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченої- цивільного відповідача моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн., спричиненої внаслідок протиправної поведінки цивільного відповідача, та яка полягає у її душевних стражданнях, порушенні її життєвих планів та звичайних життєвих зв"язків, через що вона змушена була вживати заспокійливі ліки.
В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала. Додатково вказала, що моральну шкоду обвинувачена спричиняє їй систематично, принижуючи її честь, гідність та ділову репутацію, телефонуючи та направляючи смс у образливій формі. Відео, яке вона зняла та виставила в соціальну мережу, побачило багато людей, в тому числі її клієнти. Знімала вона тільки в одній кімнаті, в якій проживав її батько, і після його смерті вона там нічого не міняла. Так як у неї великий будинок, в якому є дев"ять кімнат, є можливість їй та дітям проживати у інших кімнатах. ОСОБА_3 постійно ображає її, в тому числі як спеціаліста, часто коментуючи її дії та вказуючи при цьому, що вона подолог. Ці неприязні відносини існують тривалий час через те, що у неї є спільні діти з теперішнім чоловіком ОСОБА_3 .
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та заподіяння потерпілій моральної шкоди є доведеною, а тому просить задоволити цивільний позов. Сама обвинувачена не заперечує протиправний характер своїх дій, а відповідно, незрозуміло, як може заперечувати спричинення моральної шкоди.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що її діями моральну шкоду потерпілій не було спричинено, так як вона, виставивши відео, просто показала, як є насправді. Зробила це з турботи до дітей, так як сама була здивована умовам, в яких вони живуть. Просила врахувати, що з потерпілою вони перебувають у неприязних відносинах, ОСОБА_5 також вчиняє щодо неї неправомірні дії, з приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів. Діти, яких вона прийшла провідати, періодично проживають з батьком та з нею, тому є їй небайдужими. Розуміє протиправність своїх дій, за яких вона провела відеофіксацію умов проживання потерпілої, однак моральної шкоди та її розмір не визнає в повному обсязі.
За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує обставини вчиненого обвинуваченою діяння, те, що такий позов заявлено в рамках даного кримінального провадження та вирішується виключно тих дій цивільного відповідача, які поставлені їй у провину. А тому, враховуючи характер і глибину душевних страждань потерпілої, які вона понесла внаслідок незаконного проникнення до її володіння та житла обвинуваченою, при цьому, беручи до уваги наявність неприязних відносин між сторонами, тривалість та кількість інших конфлітктних відносин, які в сукупності і стали причиною моральних страждань ОСОБА_5 , чого не заперечує сама потерпіла, та що виходить за межі даного кримінального провадження, виходячи зі засад справедливості, виваженості та розумності, враховуючи матеріальне становище обвинуваченої, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей, її ставлення до вчиненого кримінального проступку, те, що вона вибачилася перед потерпілою в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 3000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
Питання про речові докази слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 не застосовувався, клопотань про застосування відносно нього запобіжного заходу не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.
Речові докази по справі:

-копії документів на будинок, що в АДРЕСА_3 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-запис відео, яке долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення.
Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: