печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явився,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 21.04.2021 року про відмову у визнанні потрепілим у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із скаргою на постанову Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 21.04.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

06.04.2021 року ОСОБА_3 на адресу Державного бюро розслідувань направлено заяву про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у даному кримінальному провадженні.

28.04.2021 року ОСОБА_3 одержано постанову слідчого(з дислокацією у м Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року.

Разом з тим, ОСОБА_3 , вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та невмотивованою, оскільки, не містить жодних підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не завдано жодної шкоди.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 , вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином. 16.08.2021 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, а відсутність слідчого не перешкоджає розгляду скарги, враховуючи скорочені строки розгляду скарг, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу у відсутність учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

06.04.2021 року ОСОБА_3 на адресу Державного бюро розслідувань направлено заяву про визнання останнього та його матері - ОСОБА_5 потерпілими у даному кримінальному провадженні.

За наслідком розгляду клопотання постановою Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 12.04.2021 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення та подання заяви про визнання її потерпілою за винятком наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що вказані заяви подані особою, якій не завдано шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

В обгрунтування відмови у задоволенні клопотання, слідчим у постанові зазначено, що будь-які твердження щодо спричинення шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є припущення, а у разі надання їм статусу потерпілих, останні можуть використовувати надані їм процесуальні права для здійснення поза процесуального впливу на органи досудового розслідування, прокуратури та суду щодо розгляд їх заяв про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, дослідивши постанову слідчого від 21.04.2021 року, встановлено, що вона зводиться до загальних формулювань та не містить належного обгрунтування обставин з посиланням на норми Кримінального процесуального кодексу України, які б могли бути підставою для відмови у визнані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, а, відтак, вказана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 21.04.2021 року про відмову у визнанні потрепілим у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 21.04.2021 року про відмову у визнанні потрепілим у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, - задовольнити.

Постанову Слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 21.04.2021 року про відмову у визнанні потрепілим у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року, скасувати.

Зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, визнати та залучити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в якості потерпілих у кримінальному провадженні № 0002493 від 04.12.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1