Провадження № 1-р/638/35/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду заяву т.в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про уточнення вироку, -

встановив:
Перший заступник начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» звернувся до суду з заявою про уточнення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року, ухваленого відносно ОСОБА_4 , 1972 року народження.
Заяву мотивовано тим, що адміністрацією Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» при вивченні матеріалів особової справи ОСОБА_4 було виявлено розбіжності у вступній, мотивувальній та резолютивній частині вироку, не зазначено місце мешкання засудженого. Просив уточнити мотивувальну частину вироку в частині вчинення кримінальних правопорушень в період іспитового строку, а не умовно-дострокового звільнення, зазначити остаточне покарання, призначене за ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, згідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, уточнити застосування вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Засуджений та захисник в судовому засіданні при вирішенні питання уточнення вироку суду поклався на розсуд суду.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, у відповідності до частини 2 статті 380 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку засудженого та його захисника суд вважає, що підстави для уточнення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року відсутні, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте за попереднім вироком і призначено 4 роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки і три місяці.
Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , до набуття вироком законної сили - залишено без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк його попереднього ув`язнення, з 04 серпня 2020 року, тобто з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04 серпня 2020 року.
Вирішено питання про цивільний позов, судові витрати, речові докази.
Відповідно до ч. 1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідність у роз`ясненні судового рішення виникає у разі його нечіткості, неясності та незрозумілості для осіб, щодо яких воно постановлене, а також для тих осіб, яким належить його виконувати. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дана правова норма розповсюджується в тому числі на суддів всіх судових інстанцій без виключення.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Заявник просить суд уточнити мотивувальну частину вироку та зазначити остаточне покарання, призначене за ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України, згідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, уточнити застосування вимог ч.4 ст. 70 КК України.
Ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року та від 11.06.2021 року вже вирішувалось питання щодо роз`яснення вироку Дзержинського районного суду м. Харковавід 11 лютого 2021 року з тих самих підстав, заяву Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про роз`яснення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року залишено без задоволення. Роз`яснено, що в мотивувальній частині вироку зазначено за яким саме попереднім вироком остаточно призначено покарання та що в строк відбуття покарання засудженим зараховано строк його попереднього ув`язнення, з 04 серпня 2020 року, тобто з моменту затримання, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04 серпня 2020 року.
Відповідно до п.4 Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудна 1990 р. «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» суди мають право вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, ім`я, по батькові, та інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, якщо вони очевидні та їх виправлення не стосується суті вироку та не тягне за собою погіршення положення засудженого.
Викладені в заяві про уточнення рішення вимоги фактично стосуються суті вироку та призводять до зміни його змісту, що є неприпустимим.
Зі змісту заяви про уточнення судового рішення також вбачається, що орган виконання судового рішення фактично просить суд роз`яснити мотиви прийняття рішення.
Враховуючи те, що вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року викладений чітко та зрозуміло, питання про його роз`яснення вже вирішувалось складом суду, яким було ухвалено вирок, а викладені в заяві про роз`яснення рішення вимоги фактично призводять до зміни змісту вироку, суд відмовляє у задоволенні заяви про уточнення вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.380 КПК України, суд
постановив:
В задоволенні заяви т.в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про уточнення вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 24.11.2021 року о 15:00 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1