Справа № 298/358/21 Провадження № 1-кс/304/290/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Перечинському районному суді Закарпатської області знаходиться вказана заява потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заява мотивована тим, що суддя ОСОБА_7 систематично ухвалювала рішення на користь обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказує також на особисте знайомство останнього з суддею ОСОБА_7 та на приязні стосунки між ними. Крім цього зазначає, що відкрита неприязність та упередженість щодо нього, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
На підставі викладеного, потерпілий ОСОБА_6 просить заяву про відвід задовольнити.
У судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, хоча про час та місце проведення розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, при цьому останнім подано заяву щодо розгляду питання про відвід без його участі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав на те, що він підтримує позицію потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 повідомили, що підстав для відводу судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 немає. Тому просили суд відмовити у задоволенні відводу.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, які мають значення для вирішення питання про відвід, дійшов до такого висновку.
Так, підстави для відводу судді в кримінальному провадженні чітко визначені та передбачені ст. 75 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як видно із приписів частин 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Фактично відвід, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , ґрунтується на тому, що він не погоджується з процесуальними рішеннями, ухваленими суддею Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 на користь обвинуваченого ОСОБА_4 , а також через особисте знайомство потерпілого з суддею ОСОБА_7 та приязні стосунки між такими. Вказує, що зазначене викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості в судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.
Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.
Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді у вказаному кримінальному провадженні, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
З огляду на зазначене, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції.
Крім цього, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо в заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.
Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року в справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
Також, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Таким чином, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.
При цьому, в ході розгляду цієї заяви про відвід, передбачених положеннями ст. 75 КПК України, підстав та обставин, за яких суддя ОСОБА_7 не може брати участь в розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, судом не встановлено.
Незгода потерпілого з правовою позицією судді ОСОБА_7 при прийнятті відповідних рішень відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах інших справ та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді в результатах розгляду кримінального провадження № 0000029 від 22 березня 2021 року, на переконання суду, не може бути достатньою підставою для сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, заявником не подано будь-яких доказів упередженості судді ОСОБА_7 .
Таким чином, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні, оскільки така обґрунтовується незгодою із процесуальними рішеннями судді, не містить належних та достатніх даних необ`єктивності, упередженості або особистої зацікавленості судді, потерпілим викладено лише суб`єктивні твердження та припущення.
Отже, незгода потерпілого із процесуальними рішеннями судді, а також висловлені потерпілим припущення за відсутності будь-яких конкретних даних про упередженість судді, вказує про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 309 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 22 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовити.

Справу повернути судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 15 грудня 2021 року.

Головуюча: ОСОБА_1