Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4843/20
Провадження №1-кп/523/678/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2021 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката захисника ОСОБА_5 , законого представника обвинуваченої ОСОБА_6 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000779 від 08.06.2021 року, №0000120 від 29.01.2020 із звинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, українка, без освіти, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,

в силу 89 КК України вважаться не судимою.

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст.185 ч.3, ст.187 ч.3 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що 28.01.2020 о 06:00 годині, за передньою змовою з особою матеріали якої виділені в окреме провадження у зязку з розшуком та неповнолітньо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою таємного викрадення чужого майна прибули до будинку АДРЕСА_3 . Підійшовши до хвіртки, що веде у подвір`я, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , користались тим, що хвіртка не була закрита на замок, шляхом вільного доступу проникли на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння.

Перебуваючи у зазначеному подвір`ї неповнолітні ОСОБА_8 та особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження., побачили біля будинку дитячий візок типу «тростина», вартістю 93,00 гривень та чавунний радіатор на 8 секцій, вартістю 232,00 гривень, що належать власниці будинку ОСОБА_9 , які і визначили об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком , спільно за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_7 , впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрали належні потерпілій ОСОБА_9 дитячий візок типу «тростина», вартістю 193,00 гривень та чавунний радіатор на 8 секцій, вартістю 232,00 гривень.

Після чого, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, спільно з ОСОБА_7 з метою утримання викраденого майна, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 425 гривень.

Крім того, 08 червня 2021 року, приблизно о 09 годин 20 хвилин, неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний намір на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства (розбій), прибула за адресою: АДРЕСА_4 (до подвір`я вказаного будинку), де обрала об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в приміщенні будинку АДРЕСА_4 (належне раніше незнайомої їй ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Розпочавши реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства (розбій), ОСОБА_7 , скориставшись тим, що вхідні двері будинку ( АДРЕСА_4 ) перебували у незачиненому стані, проникла до приміщення будинку АДРЕСА_4 , в якому на той час перебувала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, впевнившись у тому, що жодна особа не зможе завадити реалізації її злочинного наміру, скориставшись тим, що в приміщенні будинку крім неї та потерпілої нікого не було, почала завдавати ОСОБА_10 , своїми правою та лівою руками (кистями рук стиснутими в кулаки), тілесні ушкодження, у вигляді чисельних ударів в область голови (обличчя), які спричинили відкриту травму лівого ока у вигляді контузії очного яблука тяжкого ступеня з супкон`юнктивальним корнеоосклеральним (склери та рогівки) розривом та випадінням радужної оболонки і защемленням її, пошкодженням та випадінням штучного кришталика, що супроводжувалося гемофтальмом (крововилив в порожнину склоподібного тіла та його навколишні середовища), синець повік лівого ока, одночасно висуваючи вимогу до останньої, щодо передачі грошові коштів та інших цінного майна (належних ОСОБА_10 ) на її користь.

Після вказаних дій, ОСОБА_7 розпочала погрожувати ОСОБА_10 застосуванням відносно неї небезпечного для життя чи здоров`я насильства, що виразилось в демонстрації канцелярських ножиць (з металевими ручками, які ОСОБА_7 знайшла в будинку АДРЕСА_4 ), та висловленням на адресу потерпілої погроз, щодо позбавлення її життя (у разі, якщо ОСОБА_10 відмовиться віддавати грошові кошти та цінне майно).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства (розбій), ОСОБА_7 заволоділа (забрала (шляхом ривка) з рук ОСОБА_10 ) мобільним телефоном фірми «NOKIA», у корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , вартістю 500 (п`ятсот) гривень, із sim карткою мобільного оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», із абонентським номером № НОМЕР_2 , матеріальної вартості для потерпілої не становить.

Крім того, ОСОБА_7 заволоділа комп`ютерним монітором фірми «ACER», в корпусі чорного кольору, вартістю 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень, що стояв на столі (в кімнаті будинка № 63).

Після вказаних дій, ОСОБА_7 , залишила місце вчинення нею кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Так, своїми умисними злочинними діями неповнолітня ОСОБА_7 , представником якої є ОСОБА_11 , спричинила потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду в розмірі 4 300 (чотирьох тисяч трьохсот) гривень 00 копійок та фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Під час судового розгляду кримінального провадження неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 визнала свою провину повністю та підтвердила вчинення нею кримінальних правопорушень та вказала суду, те що вона разом зі свої братом ОСОБА_8 зайшли до двору, взяли дитячій візок та поклали до нього металеву батарею, яку хотіли здати на металобрухт, однак були затриманні, також що 08.06.2021 року, через тяжке матеріальне становище зайшла до будинку потерпілої, побачивши, що вона спить, вирішила викрасти комп`ютер, під час того як від`єднувала комп`ютер, потерпіла прокинулась та почала кричати , ОСОБА_7 відштовхнула потерпілу рукою та вдарила її рукою в обличчя, після чого забрала мобільний телефон, монітор від комп`ютера та почала їй погрожувати ножицями та вдарила ще раз потерпілу. Після чого, ОСОБА_7 вийшла з дому потерпілої та закрила її. Цього ж дня, ОСОБА_7 була затримана співробітниками поліції. Обвинувачена ОСОБА_7 щиро розкаялась у скоєних злочинах, пояснила суду, що скоювала їх через тяжке матеріальне становища у якому опиналась її родина, що до складу її сім`ї входить 7 малолітніх дітей, вона є найстаршою, виховуються вони лише матір`ю, батька сім`я не має, сама неповнолітня ОСОБА_7 має дитину 2 х років, яку також виховує самостійно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Постановою про визнання та прилучення речових доказів від 09.06.2021, згідно якої речовими доказами визнано жіночу кофту чорно малинового кольору з надписом « FILA» штани жіночі чорного кольору, розміру «36» із зворотної сторони із надписом « HIGH WAIST SKINNY"

Постановою про визнання та прилучення речових доказів від 09.06.2021, мобільний телефон марки «NOKIA 6303» чорного кольору імей: НОМЕР_1 та зв`язка із ключами у кількості 6 ти штук з брелком з надписом «AHMAD TEA» які були вилучені в ході огляду місця події від 08.06.2021 року в період часу з 12:50 по 13:30 годин.

Постанова про визнання та прилучення речових доказів від 30.07.2021 року, згідно якої відповідь з ПТ «Ломбард Парус» за вих.№ 206/21 від 29.07.2021.

За клопотанням сторони захисту у якості свідка була допитана ОСОБА_11 , яка надала суду наступні покази, що неповнолітня ОСОБА_7 допомагала їй по господарству та виховані дітей, також працювала не офіційно, та допомагала матеріально сім`ї. На разі донька ОСОБА_7 , яка досягла двох років, виховується саме бабусею на утримані якої вже перебуває 7 дітей. Також ОСОБА_12 , підтвердила той факт, що сім`я соціально не захищена, що і штовхнуло ОСОБА_7 , на скоєння злочину.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст.87, 101-102 вказаного Кодексу, судом не встановлено.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_7 , за ст. 185 ч. 3 КК України, як, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, та ст.187 ч.3 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

Отримавши покази обвинуваченої ОСОБА_7 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 185 ч.3, 187 ч.3, КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3, ст.187ч.3 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 , у вчинені правопорушення, передбачених ст. 187 ч. 3, ст.185 ч.3 КК України.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченій ОСОБА_7 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачена ОСОБА_7 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинила тяжкі злочини. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих їй правопорушень, ОСОБА_7 , усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , її поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що вона є осудною, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Також беручи до уваги п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК

( 2341-14 ) перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є

вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати

пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті

(наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин

чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним

шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди,

відшкодування моральної шкоди), суд вважає за доцільне постановляючи вирок відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , визначити, як пом`якшуючу обставину, яка стосується безпосередньо обвинуваченої, те, що обвинувачена ОСОБА_7 , вчинила злочин потрапивши до тяжкої життєвої ситуації, та через скрутне матеріальне становище. Мотивуючи цю обставину, суд дослідив покази обвинуваченої ОСОБА_7 , її матері ОСОБА_13 , матеріали провадження, та бере за основу основні принципи, які регламентовані у «ЗУ про охорону дитинства» а саме :

«Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав»

«Всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами."

«Дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, - дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я , перебуванням у конфлікті із законом, ухилянням батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків», суд безпосередньо у судовому засіданні, встановлюючи кожну обставину справи, а також встановлюючи дані про обвинувачену особу ОСОБА_7 , її спосіб життя, життєві умови, вважає, що включення такої обставини до переліку пом`якшуючих обставин, є обґрунтованим та таким, що відповідає засадам та принципам кримінального законодавства.

Суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами а також ту обставину, що ОСОБА_7 , неповнолітня, має малолітню дитину у віці 2 - років, яку виховує сама без чоловіка, виховувалась у багатодітній родинні без батька та була старшою дитиною, яка допомагала виховувати молодих дітей, також суд бере до уваги, той факт, що обвинувачена визнала провину у повному обсязі, та щиро розкаялась.

Призначаючи покарання неповнолітній ОСОБА_7 суд, керуються нормами «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 а саме : ст.37 пунк b) жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу;
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини, той факт, що обвинувачена ОСОБА_14 є неповнолітню, має на утримані малолітню дитину, сама є такою особою, яка потрапила тяжкої життєвої ситуації, та через скрутне матеріальне становище скоїла злочин.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

З огляду на викладене, керуючись ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання підсудного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що визнання ним факту вчинення злочинних дій є дійсним та відвертим, активне сприяння розкриттю злочину та зобов`язання надати викриваючи показання стосовно іншої особи з якою вчинено злочин, дані про особу, суд визнає їх такими, що істотно знижують ступінь вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченої, те що ОСОБА_7 , раніше не судима в силу ст. 89 КК України, є неповнолітню, має на утримані малолітню дитину, сама є такою особою, яка потрапила тяжкої життєвої ситуації, та через скрутне матеріальне становище скоїла злочин, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченої, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частиною третьої ст. 187 КК України.

У звязку з усіма встановленими судом обставинами щодо обвинуваченої ОСОБА_7 враховуючи той факт, що обвинувачена є неповнолітньою особою , має дитину у віці 2 років, має на утримані малолітню дитину, сама є такою особою, яка потрапила тяжкої життєвої ситуації, та через скрутне матеріальне становище скоїла злочин, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 норми ст.79 КК України, а саме у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді тримання під вартою.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Цивільні позови не заявлені.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

Ухвалив:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виннуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3ст.185, ч.3 ст.187 КК України, призначивши покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі строком на пять років із застосуванням ст.69 КК України, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі строком на пять років позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, без конфіскації майна.
На підставі ст.79 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, як таку, що має дитину віком до семи років, та якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_15 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
- долучитись до пробаціниої програми «Зміна прокримінального мислення»
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - скасувати, звільнити з під варти засуджену у залі Суворовського районного суду м. Одеси - негайно.
До вступу вироку у законну силу обрати ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
прибувати за викликом суду;
не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Згіднозі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Дитячий візок та радіотор на 8 секцій вважати повернутим за налажністю.
Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 06.02.2020, стягнути солідарно з ОСОБА_7 у розмірі 471 гривню.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_7 а також направити до ДУ « Центр Пробації» Філія Державної Установи «Центр Пробації» в Одеській області Суворовського району та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в частині, що стосується їх відповідних повноважень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1