Справа № 346/4500/21
Провадження № 1-кс/346/826/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 18 грудня 2012 року клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувшись до суду із вказаним клопотанням посилається на те, що 30 вересня 2003 року близько 12 год. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в лісовому масиві, що в с. Шепарівці, Коломийського району розпивали спиртні напої. Мотрук будучи в неприязних відносинах із ОСОБА_9 умисно наніс удар по ногах останнього збивши його на землю, після чого спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень стали наносити удари ногами та руками по тілу та голові ОСОБА_12 чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньо-черепної травми типу забою головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку, субдуральної гематоми, здавлення головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови, саден чола, спинки носа, підборіддя, синців навколо лівого ока, нижньої повіки правого ока, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих травм ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Таким чином, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.2 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначив, що вина ОСОБА_11 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

17 вересня 2021 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З огляду на вищевказане, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таким чином усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, передбаченого за його вчинення, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу підозри покладаються покази свідків, які відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України) мають бути досліджені судом безпосередньо; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є об`єктивно неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення особі обвинуваченого.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, з посиланням на наведені вище обставини.

Підозрюваний в судовому засіданні свою причетність до скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. 21 ч. 2 КК України не заперечив, проте з клопотанням не погодився та подав суду заяву в якій просить у задоволенні клопотання відмовити, в зв"язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, зважаючи на те що з дня вчинення злочину минуло 18 років, а інших злочинів він не вчиняв.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5§1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Особа, що вчинила злочин і ухиляється від слідства або суду, не може все життя, що залишилось, перебувати під постійним страхом того, що в будь-який час, скільки б його не минуло з дня вчинення злочину, вона може бути за нього притягнута до кримінальної відповідальності. Тому, відповідно до ст. 49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, що був вчинений 30 вересня 2003, тобто з моменту скоєння минуло понад п"ятнадцять років.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 18 грудня 2012 року про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; копію протоколу огляду міясця події від 02 жовтня 2003 року; копію висновку експерта № 177 де встановлено причини смерті ОСОБА_9 ; копію свідоцтва про смерть від 03 жовтня 2003 року; копію допиту ОСОБА_13 , в якості потерпілої від 08 жовтня 2003 року, в ході якого вона пояснила відомі їй обставини вчинення злочину; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 07 жовтня 2003 року, де останній повідомив обставини вчинення злочину; копію явки з повинною ОСОБА_8 від 24 січня 2004 року та протоколу допиту в якості обвинуваченого від 20 березня 2004 року, де останній визнав вину у вчиненому злочині; копію протоколу відтворення обстановки і обставин подій від 21 лютого 2004 року; копію вироку Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2005 року яким ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначено покарання сім років позбавлення волі; копію постанови про зупинення досудового розслідування від 27 грудня 2012 року та оголошення ОСОБА_16 у розшук; копію повідомлення про підозру ОСОБА_17 від 17 вересня 2021 року, та його допиту в якості підозрюваного, слідчий суддя зважаючи на вагомість доказів про підозру вчинення кримінального правопорушення, вважає клопотання обгрунтованим, проте беручи до уваги, що з дня вчинення злочину минуло понад п"ятнадцять років і закінчились строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а даних про те, що перебіг давності переривався вчиненням нових злочинів, у слідчого судді немає, тому за даних обставин застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу рахує не виправданим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 27, 107, 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1