Номер провадження: 11-сс/813/1349/21
Номер справи місцевого суду: 946/6922/21 1-кс/946/2662/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000768 від 12 серпня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 52 дня до 12 жовтня 2021 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 грн та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою.

Так, докази, на які посилається слідчий суддя, не дозволяють дійти висновку про те, що в діях осіб, які проникли до житла ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

За таких обставин захисник вважає, що описані потерпілім дії невідомих осіб повинні кваліфікуватися за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Крім того захисник зазначив, що слідчий суддя в оскаржувані ухвалі не довів належними та допустимими доказами наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та впливати на потерпілого чи свідків.

Більш того слідчий суддя не довів виключність випадку, який обґрунтовує необхідність застосування до ОСОБА_10 застави в розмірі, якій перевищує межі встановлені ст.182 КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_6 подав до апеляційного суду клопотання в якому просив провести судове засідання без його участі, доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 не звертався до апеляційного суду з заявами про його участь у судовому засіданні.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_11 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином засобами телефонного зв`язку, з заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 за відсутності учасників кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 12.08.2021 року близько 01 години, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , спільно з 2-ма невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, попередньо вступивши в усну домовленість між собою, використовуючи маски типу «балаклава» з прорізами для очей, з метою заволодіння майном сім`ї ОСОБА_12 , шляхом віджиму вхідних дверей, проникли до приватного будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому їх дії були помічені господарем вказаного домоволодіння ОСОБА_9 , котрий з метою припинення неправомірних дій зловмисників з мисливської рушниці «Таргет 1587» 12-го калібру, здійснив 1 постріл у стелю кімнати та 3 постріли у бік трьох невідомих чоловіків, після чого останні покинули домоволодіння та зникли у невідомому напрямку.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.08.2021 року від ОСОБА_9 ;
-протоколами огляду місця події від 12.08.2021 року, відповідно до яких було оглянуто домоволодінняприватного будинку АДРЕСА_1 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12.08.2021 року, який повідомив, про те, що троє незнайомих чоловіків у балаклавах вірвалися до його будинку, а він захищаючи свою сімью, здійснив вгору один пстріл та два пострілив сорону невідомих осіб. Також зазначив, що йому у вечір, напередодні події були передані грошові кошти у розмірі 100 000 гривень;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.08.2021 року, який повідомив про те, що о 07:30 до лікарні поступив ОСОБА_7 з вогнепальним пораненням, про обставини отримання травми хворий не повідомляв;
-протоколом допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 12.08.2021 року;
-протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 12.08.2021 року, який повідомив, що вранці 12.08.2021 року, на його подвір`я прийшов його син ОСОБА_16 , який втрачав свідомість, оскільки мав поранення, тому він відвіз його до лікарні. На його питання, що сталося, син йому нічого не повідомив;
-протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 13.08.2021 року, яка повідомила про те, що в ніч події довго не могла заснути, близько 00:35 почула сильний гуркіт та побігла до веренди, де побачила трьох незнайомих чоловіків, одягнених в чорні маски та почала кликати чоловіка ОСОБА_18 , та щоб він брав рушницю. Також повідомила про те, що напередодні її чоловікові привезли грошові кошти за землю, однак в якому розмірі, вона не знає;
-іншими матеріалами кримінального провадження №0000768 у їх сукупності.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про неправильну кваліфікацію дій осіб, які проникли до житла потерпілого, як пограбування, оскільки вони лише проникли у житло, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до підозри, яка пред`явлена ОСОБА_7 , останній підозрюється у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч.3 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Як вбачається зі змісту підозри ОСОБА_7 , відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб не був завершений, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх дії були помічені господарем домоволодіння.

За таких обставин твердження захисника про відсутність грабежу є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у незакінченому замаху на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім цього, слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року, яким ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст.345 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Також, на теперішній час, в Бершадському районному суді Вінницької області проводиться судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000461 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку з чим є ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та вчинити інший злочин.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного, який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення ОСОБА_7 іншого корисливого злочину.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_7 , раніше судимий, не одружений, не має осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, що у свою чергу дає підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що суд, при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , особи підозрюваного, який притягується до кримінальної відповідальності у іншому провадженні, вчинив злочин в період іспитового строку, не має міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2021 року, якою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3