Справа № 308/4399/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового провадження : захисника обвинуваченого
ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/231/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено строк тримання під вартою на період судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 14 липня 2021 року включно.

Змінено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме встановлено заставу в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків до 14 липня 2021 року включно.

В оскаржуваній ухвалі вказується на те, що ухвалою цього ж суду від 07.05.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 336320 грн., і дію вказаного запобіжного заходу продовжено, зокрема за ухвалою цього суду від 05.02.2021 строком до 07.04.2021 включно. В ухвалі також вказується на те, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом взято до уваги те, що 07.05.2020 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230, відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що докази, зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження виявилися достатніми для обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що зрештою свідчить про «обґрунтованість підозри» ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що 24.02.2021 ухвалою судді цього ж суду ОСОБА_7 матеріали кримінального провадження, внесеного 09.01.2020 до ЄРДР за №0000007 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (єдиний унікальний номер справи 308/675/20) передано судді ОСОБА_8 для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з розглядуваним останнім кримінальним провадженням за єдиним унікальним номером судової справи 308/4399/20. Відповідно до ухвали цього ж суду від 05.02.2021 ці кримінальні провадження об`єднані в одне, а ухвалою суду від 23.03.2021 в об`єднаному кримінальному провадженні постановлено змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, а саме до 20 травня 2021 року, без можливості внесення застави. Окрім цього, в ухвалі вказується на те, що при обранні та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 судом взято до уваги наявність ризиків можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, які не зникли, не зменшились і продовжують існувати. В ухвалі також вказується на те, що ОСОБА_5 інкримінується повторність вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин; у провадженні цього ж складу суду знаходяться два кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а згідно з даних АСДС «Д-3» у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 також у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що свідчить про наявність ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. При цьому встановлення обставин інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, шляхом дослідження їх відповідними доказами в об`єднаному кримінальному провадженні, на даний час не здійснювалося, зокрема свідки не допитувалися, що створює загрозу незаконного впливу ОСОБА_5 на таких з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів. Враховуючи наведене, а також те, що діяльність у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема зі збуту серед громадян, вживання наркотиків та психотропних речовин є кримінально карним діянням, викликає залежність та згубно впливає на стан здоров`я людини, суд дійшов переконання, що подальше утримання ОСОБА_5 під вартою є виправданим, серед іншого, й із огляду на суспільний інтерес. Крім того, в ухвалі зазначено, що колегією суддів Закарпатського апеляційного суду 22.04.2021 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2021, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, змінено в частині неможливості внесення застави. Згідно з ухвалою від 07.05.2020 у кримінальному провадженні № 0000230 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в кримінальному провадженні № 0000082 ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.10.2019 розмір застави як альтернативний запобіжний захід визначено у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги те, що що в об`єднаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема в незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин та наркотичних засобів з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що в сукупності свідчить про те, що діяння ОСОБА_5 у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в яких такий обвинувачується, є систематичними. Тому, суд дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі, що перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановивши таку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання суду не є непомірно великим для обвинуваченого, оскільки загальновідомо, що діяльність зі збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, яка зокрема інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , є прибутковою, і саме такий розмір застави спонукатиме обвинуваченого ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки та є необхідним і достатнім для запобігання встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави в разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що сторона обвинувачення звернулася до суду не з клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , а з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість суд, розглянувши таке клопотання та задовольнивши його, фактично вирішив інше питання, яке не ініціювалося стороною обвинувачення, що підтверджується змістом та вимогами клопотання сторони обвинувачення, в якому жодним чином не відображено та не зазначено вимоги щодо зміни раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу в частині розміру застави, а міститься прохання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу. При цьому, зазначає, що клопотання сторони обвинувачення не було вручено йому як захиснику в установлений законодавством спосіб та строки. Посилається на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2020 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 336320 гривень, із зазначенням, що така може бути внесена ОСОБА_5 або заставодавцем у будь-який момент. При цьому, вказує на те, що згадана ухвала в частині визначеної застави не скасовувалася і стороною обвинувачення не оскаржувалась, а визначений розмір застави внесено не було. Разом із тим, зазначає, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості зміни розміру встановленої судом застави на стадії судового розгляду, оскільки такий вже було встановлено ухвалою від 07.05.2020. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор, належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що: будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних осіб не надходило; обвинувачений ОСОБА_5 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі; у розгляді апеляційної скарги брав участь адвокат ОСОБА_6 , який подав в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу, і який також не заявляв клопотання про вирішення питання щодо доставки обвинуваченого в судове засідання.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення підлягають до часткового задоволення.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового слідства підозрюваному та під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні строку дії цього запобіжного заходу не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги і те, що: ОСОБА_5 інкримінується повторність вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин; у провадженні цього ж складу суду знаходиться два кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а згідно з даних АСДС «Д-3» у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що свідчить про наявність ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку тому факту, що встановлення обставин інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, шляхом дослідження їх відповідними доказами в об`єднаному кримінальному провадженні, на даний час не здійснювалося, зокрема свідки не допитувалися, що в свою чергу створює загрозу незаконного впливу ОСОБА_5 на таких з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, із чим погоджується й апеляційний суд.

Тому, колегія суддів також вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Поряд із цим, суд першої інстанції належним чином оцінив те, що в об`єднаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема в незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин та наркотичних засобів з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, а також те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що в сукупності свідчить про те, що діяння ОСОБА_5 у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в яких такий обвинувачується, є систематичними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні й такі, що не дають підстав для відмови в продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При оцінці доводів апеляційної скарги про відмову в продовженні ОСОБА_5 строку тримання під вартою, колегія суддів зазначає, що сторона захисту не посилається в апеляційній скарзі на будь-які обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченго, а також не надала будь-яких доказів (документів) у підтвердження сімейного, матеріального та фінансового стану обвинуваченого, які б свідчили про те, що встановлені ризики істотно зменшились, чи деякі з них відпали, - що в свою чергу не дає підстав для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який, який би відповідав ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та обставинам, за яких вчинено кримінально-карні дії.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинене, однак, обставини, за яких вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Також колегія суддів бере до уваги те, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, однак, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується (скоєні кримінально-протиправні діяння віднесені до тяжких злочинів), покарання, яке передбачено за їх вчинення, а також дані про особу обвинуваченого (повторно обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів), дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищенаведених ризиків, запобіганню яких, на переконання колегії суддів, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На будь-які інші обставини у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, чи незастосування запобіжного заходу взагалі, в апеляційній скарзі не вказується.

При цьому, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою продовжено відповідно до вимог та в межах строку, визначених ст. 197 КПК України.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не дав належної оцінки тому факту, що при обранні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як альтернативу було визначено заставу в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 336320 гривень, а в клопотанні прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою не порушується питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою із зміною визначеного розміру застави.

Вищевказане свідчить про те, що суд першої інстанції, продовживши ОСОБА_5 строк тримання під вартою і при цьому змінивши раніше визначений йому розмір застави із 160 на 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вийшов за межі заявленого прокурором клопотання та погіршив становище обвинуваченого, що в силу вимог кримінального процесуального закону є неприпустимим.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до положень КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

З урахуванням наведеного вище, висновки суду першої інстанції про зміну розміру застави на 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необґрунтованими, так як не узгоджується з положеннями КПК України.

Разом із тим, судом першої інстанції при прийнятті рішення про зміну визначеного ОСОБА_5 розміру застави не взято до уваги те, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду змінено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою без можливості внесення застави, та виключено з мотивувальної та резолютивної частин посилання на «без можливості внесення застави» із вищенаведених підстав.

Також береться до уваги й те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості, які б доводили факти того, що під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в кримінальних провадженнях, які об`єднані ухвалою суду першої інстанції від 05.02.2021 в одне провадження, в якому винесено оскаржувану ухвалу, було визначено вищий розмір застави, ніж 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому апеляційний суд зазначає, що у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2020 до ЄРДР за №0000007 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (єдиний унікальний номер справи 308/675/20), яке об`єднано з кримінальним провадженням за № 0000230, в одне провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався (а. с. 26 - 35), що кримінальне провадження № 0000082, в якому ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.10.2019 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід визначено у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з вищевказаними кримінальними провадженнями (за № 0000230, та №0000007 ) в одне провадження не об`єднувалось.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України скасуванню із постановленням апеляційним судом нової, якою клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовживши обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 14.07.2021 включно, із визначенням застави в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на даний момент становить 363200 гривень.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували чи впливали на вищенаведені висновки апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2021 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 14.07.2021 включно, із визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14.07.2021 включно, із визначенням застави в розмірі 160 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 363200 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :