Справа № 352/2220/21
Провадження № 1-кп/352/301/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000108 від 08.10.2021 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Рябушки, Сумської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, розлученого, з вищою освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

07.10.2021 близько 00:30 год ОСОБА_3 разом із дочкою ОСОБА_4 знаходились за місцем проживання, що в АДРЕСА_1 .

У цей час, до приміщення будинку прийшов колишній чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_2 , між якими за час спільного проживання склалися неприязні відносини.

В цей час ОСОБА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, які виникли між ним та його колишньою дружиною, розпочав словесну суперечку з останньою, під час якої в нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої, бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_3 , при цьому схопив дерев`яний стілець та наніс ним два удари по лівій руці, та спині потерпілої ОСОБА_3 .

Таким чином, діяння ОСОБА_2 , є діями фізичного насильства, що вчиняються між подружжям та характеризуються як кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
В результаті протиправних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянках лівої руки та поперекової ділянки зліва, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
З огляду на зазначене, ОСОБА_2 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_2 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_2 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується нейтрально, відповідно до довідок від 13.10.2021 за №8717, від 11.10.2021 за №10068 та запиту від 22.10.2021 №8797 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, пенсіонер, розлучений.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України, покарання у виді штрафу у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_6