Номер провадження:1-м/521/148/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, ОСОБА_3 , про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

особи, відносно

якої подане клопотання - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що співробітниками СКП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області 24.09.2021 о 18 годині 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101в затриманий громадянин Грузії ОСОБА_4 , який розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Грузії для виконання вироку у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

Оперуповноваженим СКП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області 24.09.2021 складений протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

Підставою для затримання ОСОБА_4 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо нього запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту та до особи застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказане рішення слідчого судді оскаржено Приморською окружною прокуратурою міста Одеси в апеляційному порядку.

Разом з тим, судовий розгляд апеляційної скарги не відбувся, у зв`язку з поміщенням ОСОБА_9 на стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня № 8» ОМР з діагнозом «Меланома правого стегна ІV ступінь».

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 відносно ОСОБА_4 застосований екстрадиційний арешт.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2021 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021; ухвала залишена без змін.

13.10.2021 до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Грузії про видачу ОСОБА_4 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2, 3 ст. 180 КК Грузії.

З матеріалів, що містяться у запиті про видачу вбачається, що вироком Тбіліського міського суду від 28.07.2017, ОСОБА_9 заочно засуджено до 7 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п.п. «а», «б» ч. 2 ст. 180 та п. «б» ч. 3 ст. 180 КК Грузії за наступних обставин.

ОСОБА_9 спільно з Т. Тордія та ОСОБА_10 , 01.06.2016, перебуваючи у м. Тбілісі, заснували ТОВ «НП Грузія» (ТОВ «НП Джорджія»), метою якого був обман громадян та отримання від них грошових коштів, нібито в обмін на доставку та реалізацію автомобілів зі Сполучених Штатів Америки та Європи.

Протягом червня-липня 2016 року, ОСОБА_9 спільно з іншими особами, перебуваючи в офісі ТОВ «НП Грузія» (ТОВ «НП Джорджія») розташованому на проспекті Церетелі у м. Тбілісі, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами потерпілих, наданих в якості передоплати (оплати) за придбання та доставку автомобілів зі Сполучених Штатів Америки та Європи на загальну суму 65050 доларів США та 1900 євро, не маючи наміру купувати та доставляти такі автомобілі, а саме: 21.07.2016 грошовими коштами у розмірі 2 900 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_11 , за придбання та доставку з Європи автомобілю марки «Мітсубіши L-200» вартістю 3 510 доларів США; 16.07.2016 грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_12 , за придбання та доставку автомобілю марки «Тойота Пріус» вартістю 3 500 доларів США; 19.07.2016 грошовими коштами у розмірі 8 000 доларів США, належними потерпілій ОСОБА_13 , за придбання та доставку зі США автомобілю марки «BMW X5» вартістю 15 500 доларів США; 15.07.2016 грошовими коштами у розмірі 2 000 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_14 , за придбання та доставку автомобілю марки «Хендай Елантра» вартістю 3 300 доларів США; 11.07.2016 грошовими коштами у розмірі 11 500 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_15 , за придбання та доставку із США автомобілю марки «BMW X5» вартістю 11 500 доларів США; 08.07.2016 грошовими коштами у розмірі 3 200 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_16 , за придбання та доставку з Європи автомобілю марки «Фольксваген Гольф 6» вартістю 3 700 доларів США; 06.07.2016 грошовими коштами у розмірі еквівалентному 4 500 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_17 , за придбання та доставку автомобілю марки «Лексус GX470» вартістю 9 000 доларів США; 04.07.2021 грошовими коштами у розмірі 2 900 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_18 , за придбання та доставку зі США автомобілю марки «Мерседес Бенц С» вартістю 3 300 доларів США; 02.07.2016 грошовими коштами у розмірі 2 900 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_19 . Онашвілі, за привезення зі США автомобілю марки «Тойота Пріус» вартістю 2 900 доларів США; 01.07.2016 грошовими коштами у розмірі еквівалентному 12 000 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_20 . Берая, за придбання та доставку зі США автомобілю марки «BMW X5» вартістю 24 200 доларів США; 30.06.2016 автомобілем «Мерседес Бенц Е240» вартістю 4 500 доларів США, належному потерпілому ОСОБА_21 . Наскідашвілі, який останній оформив на ТОВ «НП Грузія» (ТОВ «НП Джорджія»), в обмін на придбання та доставку зі США автомобілю марки «BMW 750» вартістю 5 300 доларів США; 29.06.2016 грошовими коштами у розмірі 1 900 євро, належними потерпілому ОСОБА_22 , за придбання та доставку з Європи автомобілю марки «Ауді А6» вартістю 2 400 євро; 28.06.2021 грошовими коштами у розмірі 5 500 доларів США, належними потерпілому ОСОБА_23 , за придбання та доставку зі США автомобілю марки «BMW 535» вартістю 6 100 доларів США; 28.06.2016 грошовими коштами у розмірі 1 500 доларів США, належними потерпілій ОСОБА_24 , за придбання та доставку зі США автомобілю марки «MAZDA CX-7» вартістю 1 500 доларів США.

Таким чином, Г. Мартіашвілі заочно засуджено за вчинення шахрайства, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, що завдало значних збитків та шахрайства, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.

Злочини, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_4 на території Грузії відповідають злочинам, передбаченим ч. 2, 3 ст. 190 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.

Строки давності виконання обвинувального вироку, передбачені ст. 80 КК України не спливли.

Особа документована паспортом громадянина Грузії № НОМЕР_1 від 17.08.2010, зі строком дії до 17.08.2020.

Під час затримання оригіналу паспортного документу при ОСОБА_9 не виявлено, тому його особа встановлювалась на підставі вищевказаної копії паспортного документу, отриманої співробітниками поліції оперативним шляхом.

Таким чином, прокурор вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_9 з-під варти, а також для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземній державі, відповідно до ст. 585 КПК України не встановлено, обставини, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_9 та забезпечать у подальшому його видачу відсутні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, за зазначеними у клопотанні підставами.

ОСОБА_9 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.

Вивчивши надані матеріали, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Статтею 585 КПК України передбачено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Боротюк проти України" п. 62).

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Викладений вище абзац узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини та вже сталою практикою Європейських суддів, наприклад: рішення по справі «Хайредінов проти України» (Заява № 38717/04), «Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі «Шишков проти Болгарії» (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги)».

При вирішенні питання про можливість подальшого тримання під вартою або можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), слідчий суддя приймає до уваги наступне:

- наявність на теперішній час місця проживання на території м. Одеси, про що свідчить копія договору оренди квартири, від 01 червня 2020 року. Дані обставини дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 має можливість постійно проживати за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

- стан здоров`я ОСОБА_4 , а саме те що він на даний момент має тяжке захворювання, внаслідок чого йому потрібна постійна медична допомога та консультації лікарів. Так, згідно відповіді адміністрації КНП «Міська лікарня №8» ОМР на запит заступника керівника Одеської обласної прокуратури, вбачається, що хворий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні №2 КНП «МЛ №8» ОМР з 03.10.2021р. по 12.10.2021р. до 16.00 години - виписаний на амбулаторне лікування під спостереження сімейного лікаря. Діагноз: Меланома шкіри правого стегна, ст. IV, рТхN1bM1, mst в здухвинні лімфовузли праворуч, mst в кістковий скелет з деструкцією Тh4, м`які тканини. Стан після висічення новоутворення та правосторонньої пахової лімфаденектомії (2/04/2021), 7 курсів імунотерапії (Кітруда), терапії бісфосфонатами, кл. гр. II. Діагноз встановлено на основі представлених хворим ксерокопій виписки із медичної карти амбулаторного хворого (Ф.027/о) ВМКЦПР 02.10.2021р. та консультативного висновоку лікарні ізраїльської онкології LISOD за 24.04.2021р. (по представленим документам). Проведення 7-ми курсів імунотерапії вказано в ф. №027/о ВМКЦПР (7-й курс імунотерапії проведено 02.10.2021 - Кітруда 200 мг в/в в 1-й день) та рекомендовано проведення повторного введення золендронової кислоти 06.10.2021р. та явка через 3 тижні (23.10.2021) до хіміотерапевта для проведення 8-го курсу імунотерапії. Іншою інформацією не володіє.nm. Інформацію про перенесені захворювання та проведене попереднє лікування в медичній документації відображається по анамнезу (зі слів). Хворий був госпіталізований в зв`язку з погіршенням стану з вищевказаними наданими ксерокопіями (виписана з ВМКЦПР - №027/о та консультативним висновком), в яких було вказано діагноз та проведене лікування.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що згідно Консультативного висновку спеціаліста - лікаря-онколога (хіміотерапевта) від 29.11.2021р., за представленими документами, лікарем було встановлено, що ОСОБА_4 хворіє на Меланому шкіри правого стегна, рТхN1bM1, ст. IV, метастази в здухвинні лімфовузли праворуч, кістки скелету (Тh4), м`які тканини. Стан після висічення новоутворення та правосторонньої пахової лімфаденектомії (2/04/2021), 9 курсів імунотерапії (Кітруда), терапії бісфосфонатами, кл. гр. II.

Разом з тим, суд враховує лікувальні рекомендації, зокрема те, що враховуючи діагноз та розповсюдження злоякісного процесу, згідно сучасних світових стандартів лікування, хворий потребує тривалої протипухлинної терапії. З урахуванням виробленої тактики лікування в клініці Лісод, хворому необхідно отримувати лікування препаратом пембролізумаб (Кітруда) 2 мг/кг внутрішньовенно кожні 3 тижні, на фоні терапії бісфосфонатами (золендронова кислота 4 мг внутрішньовенно 1 раз в 4 тижні). Проводити оцінку терапії (ПЕТ/КТ) кожні 4 курси.

При цьому, лікар зазначає, що важливі умови для досягнення стабілізації злоякісного процесу є своєчасне введення препаратів згідно графіку та дотримання лікувальних рекомендацій (такі як, раціональне харчування та відмовлення від шкідливих звичок). Лікування має проводитись виключно у спеціалізованих закладах під наглядом онколога. Терапія препаратом пембролізумаб (Кітруда) проводиться до прогресування захворювання або до непереносимості препарату. Хворий потрібен перебувати під постійним наглядом онколога, сімейного лікаря. Недотримання графіку та режиму лікування може призвести до погіршення загального стану, незворотних змін які можуть загрожувати життю хворого.

Окремо, суд звертає увагу, що Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.11.2021 року, у зв`язку із зазначенням стороною захисту під час апеляційного розгляду даних проте, що ОСОБА_9 потребує медичної допомоги, в зв`язку з онкологічною хворобою, керуючись п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України, з метою дотримання прав ОСОБА_9 , ухвалив доручити відповідальним особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України в Одеській області» провести медичне обстеження ОСОБА_9 та надати йому необхідну медичну допомогу, в тому числі, у разі необхідності, в умовах закладу охорони здоров`я МОЗ України.

Однак, як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, зокрема виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 23.11.2021 № 316/ОММЧ-21-12-вн, ув`язненому ОСОБА_9 , на виконання вказаного рішення Одеського апеляційного суду від 18.11.2021 р. лише було проведено, 23.11.2021 р. загальний аналіз сечі; загальний аналіз крові; та проведено профілактичне обстеження за допомогою телемедичного комплексу, а саме: ЕКГ, АТ 120/79 мм. Рт. Ст.., RS 82; SPO2 95. Та зазначено, що на теперішній час стан здоров`я Г. Мартіашвілі задовільний.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не спростовано наявності у Г. Мартіашвілі тяжкого захворювання, внаслідок чого йому потрібна постійна медична допомога та консультації лікарів, та особі взятої під варту, не забезпечено надання необхідної медичної допомоги, не дотримано графіку та режиму лікування, що може призвести до погіршення загального стану, незворотних змін які можуть загрожувати життю ОСОБА_9 .

Разом з тим, суд враховує той факт, що під час нинішньої пандемії COVID-19 важко хворі особи належать до групи особливого ризику.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 3 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Враховуючи положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, наведеної в п. 77 рішення Суду у справі «Кущ проти України» охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином. Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції.

Медична допомога, яка доступна в установах системи виконання покарань, не завжди може бути на тому ж рівні, що й в найкращих громадських медичних закладах. Проте держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ухань проти України»).

Суд враховує наявні відомості про виставлений діагноз ОСОБА_9 , встановлений лікарем, у зв`язку з чим ОСОБА_9 потребує відповідного графіку та режиму лікування (можливо оперативного) та постійних додаткових інструментальних методів обстеження, тільки виключно в спеціалізованих медичних закладах МОЗ за відповідним профілем.

Також суд бере до уваги, що подальше тримання під вартою ОСОБА_9 , без забезпечення надання необхідної медичної допомоги, не дотримання графіку та режиму лікування, може призвести до настання значних негативних наслідків для його здоров`я.

Таким чином, стан здоров`я ОСОБА_9 , поза всяких сумнівів викликає занепокоєння. У справі «Каприковський проти Польщі» ЄСПЛ зазначає, що подальше тримання заявника під вартою без відповідного лікування і допомоги становило нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження, яке сягало рівня порушення статті 3 Конвенції. У цій же справі ЄСПЛ зазначає, що мало місце порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю адекватного та належного лікування.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 19 грудня 2014 року однією із вагомих підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належне врахування стану здоров`я обвинуваченого та визначення можливості отримувати медичну допомогу в умовах СІЗО. Для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який з підстав врахування стану здоров`я суд повинен переконатися у наявності підтвердної медичної документації про стан здоров`я та оцінити можливість надання ефективної допомоги в лікуванні захворювання обвинуваченого в умовах СІЗО.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 04 квітня 2013 року слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

З урахування викладеного, слідчим суддею на теперішній час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права ОСОБА_9 на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_9 жодним чином не зашкодить встановленню всіх обставин екстрадиційної перевірки.

З урахуванням вищевказаного, слідчий суддя приходить до висновку про можливість зміни застосованого відносно ОСОБА_9 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на запобіжний західу виді домашній арешт, заборонивши залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин ранку наступної доби, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої Законом.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 , слідчий суддя на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися з м. Одеси без дозволу прокурора; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до прокуратури свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді.

Контроль за виконанням ухвали покладається на Малиновську окружну прокуратуру м. Одеси, а її виконання на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_9 , під домашнім арештом.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Керуючись ст.ст. 376, 584 КПК України, слідчий суддя,-

Х В А Л И В :

Змінити застосований відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у виді домашній арешт, та заборонити залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин ранку наступної доби, до вирішення питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Грузії, але не більше строку, встановленого ч. 6 ст. 181 КПК України.

Покласти на ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до вирішення питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Грузії, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеси без дозволу прокурора;

2) повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до прокуратури свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обов`язків покладених судом, визначити до 24.02.2022 року, включно.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Малиновську окружну прокуратуру м. Одеси, а її виконання на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), під домашнім арештом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з дня вручення її копії.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1