Справа № 526/2527/21
Провадження № 1-кп/526/392/2021

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000277 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, працює ТОВ «Автосервіс» водії, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , являючись батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, достовірно знаючи про те, що згідно з рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.11.2003, він повинен сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2003 і до досягнення дитиною повноліття.

Всупереч цьому, ОСОБА_4 , у період з 01.05.2018 по 30.04.2020, усвідомлюючи, що повинен платити щомісячно аліменти на утримання дитини у передбаченому розмірі, будучи працездатною особою, працював на посаді водія автотранспортних засобів та отримав дохід у сумі 72859 грн 10 коп., але ніяких виплат аліментів на користь дитини не робив та маючи можливість виконання рішення суду про щомісячну виплату аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вчинив.

Крім цього, ОСОБА_4 умисно не повідомив до бухгалтерії вищевказаного підприємства про необхідність відрахування аліментних платежів, не надавав довідки з місця роботи до Гадяцького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тим самим у період часу з 01.05.2018 по 30.04.2020, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї дитини, приховав свої доходи від стягнення, як поточних платежів по аліментам, так і заборгованості, а також приховав своє місце роботи.

При цьому ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з рішенням суду про сплату аліментів та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, документів щодо підтвердження погашення заборгованості по аліментам та сплати поточних платежів не надав державному виконавцю, чим злісно ухилився від сплати аліментів, за період часу з 01.05.2018 по 30.04.2020, тим самим допустив заборгованість в загальній сумі 33427 грн 75 коп., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини.

27 жовтня 2021 року, між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні, укладена угода про примирення.

Згідно угоди, підозрюваний ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання підозрюваному за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, у відповідності до ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання та встановлення іспитового строку терміном на 1 (один) рік і покладенням у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.

Підставами для обрання такої міри покарання, як зазначено в угоді, є визнання своєї винуватості підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, позитивна характеристика за місцем проживання та роботи, вчинення ним кримінального правопорушення невеликої тяжкості, а також примирення з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала угоду про примирення, укладену з підозрюваним, та просила її затвердити.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та підтвердив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду затвердити та призначити підозрюваному узгоджену міру покарання.

Суд вважає, що угода про примирення, укладена між потерпілою та підозрюваним, підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України - угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною третьою ст. 469 цього Кодексу передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнає свою винуватість, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання, за обов`язкової участі сторін угоди.

При цьому судом встановлено, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 також цілком розуміє те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також має права визначені пунктом першим ч. 5 ст. 474 КПК України і розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, зокрема підозрюваного та потерпілу, які пояснили, що укладення угоди з їх сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підозрюваному роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27 жовтня 2021 року, між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

На підставі угоди про примирення, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання у виді обмеження волі, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1