Справа № 694/265/22
Провадження №1-кп/694/105/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
18.02.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козацьке Звенигородського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учасника бойових дій на території Луганської та Донецької областей, освіта середня, не працюючого, депутатом будь-яких рад не являється, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
ОСОБА_3 , згідно судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №694/1028/18 від 26.07.2018 року повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму, та не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.07.2018 року.
Однак ОСОБА_3 , починаючи з грудня 2019 року, аліменти не виплачує взагалі, мір щодо погашення заборгованості, яка утворилася по аліментам, не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, дохід приховує, незважаючи на те, що будучи задіяний на тимчасово оплачуваних підробітках, та отримуючи соціальну допомогу, а саме: - з липня 2021 року по серпень 2021 року, що полягали у ремонтних роботах жительці ОСОБА_6 , за що отримав грошові кошти від неї в сумі 4000 грн.; - в період з вересня по жовтень 2021 року 6 разів здав ягоди бузини ОСОБА_7 , за що отримав кошти в загальній сумі 3000 грн.; - перебував на обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі пільговиків та за період з 26.07.2018 по 01.02.2022 р.р. отримав наступні виплати: компенсацію на пільгове паливо 2018 р.-1818,12 грн., 2019 р. 1952,66 грн., 2020 р. -2060,06 грн., одноразову допомогу до 5 травня ветеранам війни 2020 р.-1390 грн.; 2021р.-1491 грн.
Крім того ОСОБА_3 у період з 26.07.2018 року по 01.02.2022 року офіційно ніде не працював, однак в центрі зайнятості населення, з метою працевлаштування та отримання відповідних виплат у зв`язку з безробіттям, не звертався.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.02.2022 прийнято рішення розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згідний на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_3 у своїй заяві від 14.02.2022, яка складена в присутності адвоката ОСОБА_8 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Обвинувачений згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Крім того, в заяві вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Крім того, в матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_4 , згідно з якої остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за її відсутності.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.164 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, те, що останній раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не є інвалідом, працездатного віку, є учасником бойових дій, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та його ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_3 може сприяти покарання у виді громадських робіт. Враховуючи таке покарання засуджений зможе працювати та здійснювати погашення боргу за аліментами.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено. Запобіжний захід не обирався.
Витрати на залучення експерта відсутні. Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді ста годин громадських робіт.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1