Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/655/2021 Справа № 641/4947/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2021 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення-проступок у якому, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 від 12 червня 2021 року за обвинуваченням неповнолітнього:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента 1 курсу «Харківського природоохоронного фахового коледжу Одеського державного екологічного університету» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 /an_958/ed_2020_08_13/pravo1/T012341.html?pravo=1#958" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

11.06.2021 близько 19 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись біля другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_3 , з мотивів тривалих неприязних стосунків з неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на умисне нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_4 і, стоячи навпроти неї на відстані витягнутої руки, умисно наніс один удар правою рукою в область голови, чим спричинив їй синці в лівій привушно-жувальній ділянці, що є легким тілесним ушкодженням, після чого наніс ще три удари кулаком лівої руки в область голови останньої, чим спричинив їй фізичний біль. Від отриманих ударів потерпіла присіла на землю на сідниці, закриваючи руками обличчя. Далі ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс близько 15 ударів кулаками обох рук по різним частинам голови та по рукам ОСОБА_4 , чим спричинив фізичний біль, а також один удар лівою ногою в праву ногу потерпілої, чим спричинив фізичний біль та один удар лівою ногою в область обличчя останньої, чим спричинив синці на розгинальній поверхні лівого передпліччя, що є легкими тілесними ушкодженнями.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що знаходячись біля другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_3 , підійшов до неповнолітньої ОСОБА_4 і, стоячи навпроти неї на відстані витягнутої руки, умисно наніс один удар правою рукою в область голови, після чого наніс ще три удари кулаком лівої руки в область голови останньої. Від отриманих ударів ОСОБА_10 присіла на землю на сідниці та закрила руками обличчя, після наніс ще близько 15 ударів кулаками обох рук по різним частинам голови та по рукам ОСОБА_10 , а також один удар лівою ногою в праву ногу, один удар лівою ногою в область обличчя останньої. Цивільний позов потерпілої визнав частково у розмірі 3000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Заявлений цивільний позов у розмірі 144000,00 грн. підтримала в повному обсязі. В обґрунтування моральної шкоди посилалась на те, що зазнала фізичного болю та моральних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, оскільки дані дії вчинялися в оточенні її друзів та інших однолітків, які складають її найближче соціальне оточення. Травмування якого вона зазнала внаслідок побиття ОСОБА_7 змінили звичний ритм її життя та викликали додаткові витрати пов`язані з відновленням здоров`я. Майже одразу після побиття ОСОБА_7 вона зі своєю родиною вимушено змінили місце проживання та переїхали в інший район міста. Крім цього, з метою виключення можливості спілкування з ОСОБА_7 вона вимушена була змінити й навчальний заклад, в якому постійно навчалася. Зазначала, що й досі переносить важкі хвилювання пов`язані з подіями, які відбулися.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянув справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у скоєнні умисного легкого ушкодження, кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З досудової доповіді Сектору ювенальної пробації м. Харкова філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області вбачається, що неповнолітній ОСОБА_7 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Також на виконання вимог ст. 485 КПК України судом встановлено умови життя та виховання неповнолітнього, стан здоров`я. З`ясовано, що ОСОБА_7 виховується батьком, мати ОСОБА_7 померла.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставини, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, є студентом «Харківського природоохоронного фахового коледжу Одеського державного екологічного університету», раніше не судимий. Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, та вважає, що покарання ОСОБА_7 , яке необхідно для його виправлення повинно бути призначене в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт, з врахуванням положень ст. 100 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
При розв`язанні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.ст. 1167, 1168, 1179 ЦК України, враховує всі обставини скоєння даного кримінального правопорушення, поведінку обох осіб, кількість нанесених ОСОБА_7 ударів потерпілій, яка не мала можливості чинити опір, вчинення кримінального правопорушення у громадському місці в присутності інших неповнолітніх, глибину страждань потерпілої, яка є неповнолітньою, вимушено змінила місце постійного проживання та навчання, майновий стан відповідача та вимоги розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 35 000 грн.
Визначення судом меншого розміру моральної шкоди вочевидь не буде відповідати вимогам розумності і справедливості.
Долю речових доказів, доказів-документів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
До ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт, з врахуванням положень ст. 100 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_7 майна, достатнього для відшкодування, відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України моральну шкоду стягнути з його батька ОСОБА_8 .
Речові докази:

-компакт-диск СD-R з надписом «Alerus СD-R 700 mb/80 min 52x speed compact disc Recordable» з відеофайлом: «»; відеозапис зроблений невідомою особою, на якому зафіксовані події, що відбулися 11.06.2021 о 19:21 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя - ОСОБА_1