Провадження по справі № 1-кп/522/144/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі суду:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 106 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000006 від 21.01.2020 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина РФ (посвідка на постійне місце проживання в Україні № НОМЕР_1 від 16.07.2015 року), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до 27.06.2020 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до 27.06.2020 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Кропивницький, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000006 від 21.01.2020 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до 27.06.2020 року); ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , проти задоволення якого сторона захисту заперечувала та просила застосувати стосовно нього домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, щоб він мав змогу працювати, оскільки раніше визначений розмір застави є непомірним та обвинувачений вже майже два роки перебуває під вартою.
Також прокурор заявила клопотання про продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проти якого заперечувала сторона захисту.
Щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прокурор просила продовжити їм обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, проти чого сторони захисту не заперечували.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши доводи клопотань та матеріали кримінального провадження, суд доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року були задоволені клопотання прокурора та продовжено: стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб; стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , продовжено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні вже розпочато, проте дослідження матеріалів провадження ще не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочинів.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: участь у злочинній організації та участь у злочинах вчинюваних такою організацією. Також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені організованою групою злочинною організацією.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_11 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному, оскільки вважав ризики вказані прокурором у клопотанні не доведені та просив застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він та його рідні не мають фінансової можливості внести заставу у раніше визначеному розмірі. Зазначив, що всі ризики зводяться лише до ризику переховування обвинуваченого від суду, однак інші обвинувачені в даному кримінальному провадженні не перебувають під вартою і не переховуються від суду, тому даний ризик вважає недоведеним. Вказав на тривале перебування обвинуваченого під вартою, а саме майже два роки.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. Звернув увагу на міцність його соціальних зв`язків, на недоведеність прокурором ризиків. Вказав, що визначений судом розмір застави є непомірним для нього та його рідних. Зазначив, що до затримання утримував матір та бабусю, які страждають від тяжких невиліковних хвороб.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, не одружений, має матір інваліда І групи та хвору бабусю, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи наявність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , а також тривалість його тримання під вартою з червня 2020 року, суд доходить висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме переховування від суду, стосовно ОСОБА_5 наразі зі сплином часу суттєво зменшився.
Крім того, суд вважає, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному проваджені, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведений, оскільки інші обвинувачені у цьому ж кримінальному провадженні знаходяться на волі та прокурором не надано жодного доказу впливу на свідків.
Оцінку дослідженим доказам та висновок щодо доведеності вини кожного обвинуваченого буде судом наданий при ухваленні вироку.
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та Клоот проти Бельгії» «ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами», «однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань».
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , не маючи законних та офіційних джерел прибутку, вірогідно отримував засоби для існування за рахунок вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотиків, в яких він обвинувачується та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, що підтверджує ризик того, що обвинувачений може вчинити новий злочин або продовжити вчиняти злочини, пов`язані із незаконним обігом наркотиків, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, враховуючи наведені фактичні обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи тривалість перебування особи під вартою, суттєвого зменшення ризиків зі сплином часу, наявність соціальних зв`язків ОСОБА_5 , який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, не одружений, має матір інваліда І групи та хвору бабусю, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є недоцільним та не є виправданим, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 відповідних обов`язків є достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: участь у злочинній організації та участь у злочинах вчинюваних такою організацією. Також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені повторно, вчинені організованою групою злочинною організацією.
Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченої, яка згідно обвинувального акту є громадянкою України, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працевлаштована, не заміжня, осіб на утриманні не має, раніше не судима, що вказує на відсутність у неї достатньо міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченої, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачена, розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 здійснювала незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, та перешкоджала кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на неї обов`язків, оскільки з часу перебування останньої на волі під домашнім арештом, таких даних прокурором представлено не було.
Обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу ніж нічний домашній арешт, неможливе, оскільки вказані в клопотанні прокурора ризики продовжують існувати.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що саме дані щодо стану здоров`я обвинуваченої стали підставою для застосування стосовно неї на стадії досудового розслідування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд з урахуванням сумлінної процесуальної поведінки обвинуваченої вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на переконання суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та не порушить її право на лікування та на працю.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування на даному етапі судового розгляду стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стороною захисту не було надано будь-яких нових даних, які не було враховано судом раніше.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до 27.06.2020 року), за кваліфікуючими ознаками: участь у злочинній організації та участь у злочинах вчинюваних такою організацією. Також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: організація незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені організованою групою злочинною організацією; та ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: організація незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені організованою групою злочинною організацією.
Вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченої, яка згідно обвинувального акту є громадянкою України, проживає в м. Одесі, не заміжня, осіб на утриманні не має, раніше не судима, що свідчить про відсутність у неї досить міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченої, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачена, розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування обвинуваченій при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави, яка була внесена, у зв`язку з чим на неї покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 з моменту внесення нею застави, та перебування на волі, здійснювала незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, або перешкоджала кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на неї обов`язків.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час надходження обвинувального акту до суду зменшились, однак продовжують існувати, суд, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченої, вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: участь у злочинній організації та участь у злочинах вчинюваних такою організацією. Також, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені повторно, вчинені організованою групою злочинною організацією.
Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який згідно обвинувального акту є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього досить міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, його сумлінну процесуальну поведінку, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 з моменту внесення застави та покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, здійснював незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, або перешкоджала кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на неї обов`язків.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час надходження обвинувального акту до суду зменшились, однак продовжують існувати, суд, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції до 27.06.2020 року), за кваліфікуючими ознаками: створення злочинної організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів, керівництво такою організацією, участю у ній, участь у злочинах вчинюваних такою організацією. Також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, вчинені повторно, вчинені організованою групою злочинною організацією; та за ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені організованою групою злочинною організацією.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 року було задоволено клопотання прокурора та обрано стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
29.03.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений з державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» під заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином РФ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, будучи громадянином іншої держави, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги можливість незаконного впливу на свідків та експертів у даному кримінальному проваджені, які ще судом не допитані, що підтверджує з високою ймовірністю наявність певного ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи офіційних джерел прибутку, вірогідно отримував засоби для існування за рахунок вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотиків, в яких він обвинувачується, та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, що підтверджує ризик того, що обвинувачений може вчинити новий злочин або продовжити вчиняти злочини, пов`язані із незаконним обігом наркотиків.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Крім того, сторонами захисту не було надано будь-яких нових даних, які не були враховані судом раніше, та які б давали суду підстави змінити або обрати стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`які запобіжні заходи.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 199, 291, 331, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;
- не відлучатися з місця постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронний засіб контролю.
Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., терміном на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;
- не відлучатися у період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. з місця постійного проживання АДРЕСА_3 , без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Клопотання прокурора про продовження обов`язків обвинуваченій ОСОБА_4 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, номерів контактних телефонів;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання прокурора про продовження обов`язків обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, номерів контактних телефонів;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання прокурора про продовження обов`язків обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, номерів контактних телефонів;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу та покладених обов`язків становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 11.02.2022 року, який діє до 11.04.2022 року включно.
Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту та продовження обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , та контроль за їх поведінкою покласти на уповноважену службову особу відповідного ГУНП в Одеській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1