судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51-746км20 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2021 року.
28 вересня 2021 року колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду розглянула зазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 , засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України.
За результатами розгляду ухвалено постанову, якою касаційні скарги засудженого та захисника задоволено частково. Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_2 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Підставою для скасування ухвали євисновок, якого дійшла колегія суддів, про те, що у цьому кримінальному провадженні має місце істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки повторний розгляд суддею ОСОБА_4 апеляційної скарги засудженого після скасування судом касаційної інстанції постановленої нею ухвали про повернення апеляційної скарги порушує вимоги, передбачені ч. 3 ст. 76 КПК України.
При ухваленні цього рішення я заперечувала такому рішенню, голосувала проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
Відповідно до ч. З ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
Суд в ухвалі зазначив, що правила недопустимості повторної участі судді у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції покликані забезпечити безсторонність та неупередженість суду під час такого розгляду.
При цьому не врахував практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до якої існують два критерії неупередженості (безсторонності): суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі та об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (Рішення у справі Piersack v. Belgium від 1 жовтня 1982 р., заява № 8692/79, п. ЗО).
В даній справі мова йде про об`єктивний критерій, оскільки ставиться під сумнів безсторонність судді, яка на попередній стадії відповідно до вимог ст. 399 КПК України вирішувала питання щодо прийняття апеляційної скарги засудженого та повернула апеляційну скаргу.
До таких справ ЄСПЛ застосовує диференційований підхід і звертає особливу увагу на зміст процесуальних дій під час процедури допуску до оскарження, розрізняючи дві ситуації: у першому випадку процедура допуску до оскарження обмежується розглядом питань дотримання процесуальних вимог до форми та змісту скарги, натомість у другому - прийнятність скарги може оцінюватися з урахуванням критерію обґрунтованості такої скарги. Особливо важливо в цьому контексті визначити, чи зв`язок між матеріально-правовими питаннями, вирішеними в рішенні по суті справи, та питаннями прийнятності апеляційної скарги на це рішення є настільки близькими, щоб породжувати сумніви в упередженості суддів.
Таким чином, ухвала про повернення скарги у зв`язку не усуненням недоліків свідчила тільки про оцінку судом дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог кримінального процесуального закону щодо прийнятності скарги, на цій стадії розгляд суддею фактичних обставин справи та оцінка доказів (апеляційний розгляд) не відбувся, тому розгляд апеляційної скарги по суті після скасування ухвали про повернення не є повторним розглядом апеляційної скарги після скасування судом касаційної інстанції та відповідно не є порушенням ч.1 ст.6 Європейської конвенції.
Суддя ОСОБА_1