Справа №293/2168/21
Провадження № 1-кп/293/292/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0001591 від 03.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровикове Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України
УСТАНОВИВ:
25.10.2021 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0001591 від 03.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021, матеріали кримінального провадження № 293/2168/21 передано для розгляду судді ОСОБА_1
25.10.2021 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за змістом якого прокурор просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.
Прокурор зазначає, що в межах кримінального провадження ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.09.2021 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який закінчується до 01.11.2021.
Обгрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначає, що вік ОСОБА_5 , майновий стан та стан здоров`я, його соціальні зв`язки, а саме, що ОСОБА_5 із батьками не спілкується, дозволяють останньому переховуватись від суду. Звертає увагу, що ОСОБА_5 зареєстрований в селі Боровикове Звенигородського району Черкаської області, а на даний час тимчасово проживає в смт Черняхів по місцю реєстарції своєї співмешканки, що вказує на можливість зміни місця проживання останнім.
Вказує, що наявні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.
Крім того вказує, що існує наявний ризик, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 , з ними вчинити крадіжку з будинку АДРЕСА_3 , проте останній відмовився.
За вказаних обставин прокурор клопоче про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які передбачені пп 1,3,5 ст. 177 КПК України та які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, на думку прокурора, не зменшились, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.
Захисник в судовому засіданні зазначив, що ризики, передбачені пп 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Зазначив, що обвинувачений кається у вчиненому кримінальному провопорушенні, активно сприяв розкриттю даного правопорушення, давав визнавальні покази під час досудового розслідування, позитивно характеризується, до затримання працював хоча й не офіційно, раніше не судимий, проживає у смт Черняхів разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , яка на даний час вагітна. Вказує, що обвинувачений не має не меті переховуватись від суду та ухилятись від виконання покладених на нього обов"язків, так само як і впливати а потерпілу чи свідків.

Рахує, що доводи прокурора про наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України грунтуються на припущеннях, а тому просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді арешту у певний період доби.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника. Пояснив, що переховуватись від суду не буде, зауважив, що проживає по місцем реєстрації співмешканки, з якою мають намір одружитись найближчим часом, яка у свою чергу вагітна та потребує його допомоги. Вказав, що критично відноситься до свого вчинку та визнає свою вину.Просить суд застосувати більш м"який запобіжний захід .

Дослідивши клопотання кпрокурора та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.

За приписами частин 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Тобто метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбаченіст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як встановлено судом у кримінальному провадженні ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06.09.2021.
Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.
При цьому слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа "Руденко проти України").
В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК України.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Національне законодавство у вигляді змісту положень ч. 3ст. 199 КПК Україниі, зокрема ст. 331 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа "Тодоров проти України").
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа "Панченко проти Росії"). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бакчиєв проти Молдови").
Ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним.
Також, не достатньо обґрунтованим, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки такий незаконний вплив прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст. 66 КПК України, свідки мають право на забезпечення їх безпеки, у передбачених законом випадках.
Крім того, одним із свідків є співмешканка обвунуваченого, яка невдовзі може стати його дружиною, так як останні мають намір офіційно зареєструвати шлюб, і у подальшому офіційна дружина взагалі може скористатись своїм правом визначеним ст. 63 Конституції України.
Дослідивши додані до клопотання докази та оцінивши наведені прокурорм ризики визначені пп1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України суд дійшов переконання, що такі грунтуються виключно на припущеннях та не доведені і не підтверджені належними та допустими доказами.
На даний час виключні обставини для тримання ОСОБА_5 під вартою судом не встановлені. Зазначені прокурором ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть слугувати виключною підставою для тримання останнього під вартою.
Зміна місця проживання обвинуваченого не є переконливим доказом, що останній буде ухилятись від явки до суду та виконання покладених на нього обов"язків та не вказує на застосування до обвинуваченого виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, керуючись принципом верховенства права та враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо обвинуваченого є не співмірним меті заходу.
У даному кримінальному провадженні, об"єктивно на неупереджено оцінивши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України можливо шляхом застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки на даний час саме такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки та покладених обов`язків явки до суду.
За вказаних фактичних обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за відсутності достатніх підстав та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.176-178,181,183,194,196,197,199,200, 331,КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
2. Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Богунського рйонного суду м.Житомира від 06 вересня 2021 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без застосування електронних засобів контролю.
3. Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора, та покласти на нього такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. Встановити строк тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом до 28 грудня 2021 року включно.

5. Обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити до місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 і звільнити з-під варти.

6. Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

7. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

8. Встановити строк дії ухвали до 28.12.2021 включно.
9. Копію ухвали суду для виконання та контролю виконання направити за місцем проживання обвинуваченого, а саме до відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
10. Контороль за виконанням ухвали додатково покласти на Коростишівську окружну прокуратуру.

11. Вручити копії цієї ухвали обвинуваченому, захиснику та прокурору негайно після її оголошення, а також направити до СІЗО Житомирської УВП № 8.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_8 Лось