У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002114 від 09.09.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорокотяги, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляд Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 29.11.2021 прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002114, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 06.12.2021 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 09.12.2021, на розгляд у якому винесені питання, регламентовані ст.ст. 314, 315 КПК України.

Прокурор в ході судового розгляду вважав, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, оскыльки складений відповідно до вимог КПК, підстав для його поверення не має.

Окрім того, прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотаня про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. При цьому зазначив, що ухвалою слідчого судді від 14.09.2021 було обрано та ухвалою слідчого судді від 09.11.2021 було продовжено запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Слідчим суддею були встановлені передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики. На даний час ризики не зменшились, вони продовжують існувати. Зокрема ризик ухилення від суду обгрунтовується тим, що після вчинення кримінального провопорушення ОСОБА_3 залишив місце кримінального правопорушення. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обгрунтовується тим, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у якому триває судовий розгляд. Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у справі, оскльки між обвинуваченим і потерпілим тривалий час існують неприязні відносини. Крім того, під час слідчих дій із свідком ОСОБА_8 , останній висловив занепокоєння та заявив що він побоюється обвинуваченого ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вважав, що обвинувальний акт підсудний Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, підстав для його повернення немає, вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду. З приводу досудової доповіді покладається на розсуд суду, вважає, що обвинувальний акт можливо розглядати у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження. З приводу заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою зазначив, що ч. 3 ст. 315 КПК України не передбачено можливості вирішити питання про продовження строку тримання під вартою. При розгляді клопотань про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, за вимогами якої таке клопотання не може бути усно заявленим. Усне клопотання прокурора є порушенням права на захист та подане з порушенням процедури, передбаченої КПК України. Таке клопотання має бути подане письмово, його копія має бути вручена стороні захисту. Неодотримання прокурорм такої процедури унеможливлює розгляд даного клопотання у підготовчому судовому засіданні.

З приводу суті клопотання захисник вказує на помилкову кваліфікацію дій обвинуваченого як замах на вбивство, оскільки обвинувачений здійснював постріли з пристрою для самозахисту гумовими кулями в ноги потерпілого, тому його дії слід кваліфікувати як нанасення тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Наміру ухилятися від суду в обвинуваченого немає, навпаки він зацікавлений у тому, щоб довести помилковість кваліфікації його дій. Просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт із покладенням на нього обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зазначивши, що таким чином будуть невельовані зазначені прокурором ризики.

Обвинувачений пояснив, що він не має наміру чинити тиск на потерпілого, навпаки бажає з ним спілкуватися, не має наміру ухилятися від явки до суду чи виїжджати за межі України. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час та призначити справу до судового розгляду.

Потерпілий висловив думку щодо можливості призначення справи до судового розгяду. З приводу клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу пояснив, що йому не буде заважати, якщо обвинувачений буде на волі.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження та потерпілого, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено.

Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

З метою підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді з боку обвинувачення, захисту та потерпілої. Також визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом одноособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою суд, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення останннього, виходячи з наступного.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2021 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ухвалою слідчого судді від 09.11.2021 продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.12.2021.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, завершти судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, не представляється можливим.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Отже, застосування строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового провадження (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання (продовження), зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до положень частини пятої статті 199 вказаного Кодексу та з огляду на положення ч.3 ст.315 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до аналогії вимог ч.3 ст.199 КПК України такими обставинами є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, зокрема, буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Питання продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового провадження, а, відтак, на даній стадії суд позбавлений можливості робити будь-який висновок щодо обґрунтованості підозри, оскільки з моменту находження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого ( ч.1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні, надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового розгляду позбавлений можливості робити висновок щодо обґрунтованості підозри або висунутого обвинувачення шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України

На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, неодноразово здійснивши постріли в ліву ногу, пахову область та шию потерпілого, після чого нанісши удар рукояткою пістолета в голову потерпілого, а саме: в скроневу ділянку зліва від чого останній втратив свідомість, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, що зумовлює підвищений ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків з метою уникнення власної кримінальної відповідальності. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. У справах ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Викладене узгоджується із усталеною практикою у Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) відповідно до якої слід враховувати особу обвинуваченого - його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується, як елемент оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, то суд вважає цей ризик реальним та обгрунтований. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи вирішальну роль їхніх показань у кримінальному провадженні, з високою імовірністю буде незаконно впливати на вказаних осіб, змушуючи їх із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. При цьому судом враховується те, що з потерпілим у справі обвинувачений тривалий час перебаває в неприязних відносинах, а один із свідків під час досудового розслідування виявив занепокоєння та побоювання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих та свідків та дослідження їх судом. Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що обумовлює необхідність продовженння до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Продовжує існувати і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на ту обставину, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, у 2015 році отримав закриту бойову черепно-мозкову травму, контузію головного мозку.

З огляду на наведені обставини, на даному етапі судового розгляду, судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з тримання під вартою.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисника, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, не підлягає задоволенню.

Твердження сторони захисту про те, що заявлене усне клопотання прокурора не підлягає розгляду оскільки не відповідає вимогам щодо його письмової форми, визначеної ст. ст. 184, 199 КПК України не заслуговують на увагу оскільки останні стосується стадії досудового слідства, в той час, як кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 перебуває на стадії судового провадження, яке відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України включає в себе і стадію підготовчого провадження.

Не заслуговують на увагу доводи строни захисту в тому, що ч. 3 ст. 315 КПК України передбачена можливість обрати, змінити або скасувати запобіжний захід, а можливість його продовжити не передбачена з огляду на правовий висновок, викладений у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 11.03.2020 року по справі №459/3502/19 (провадження № 51-701 км 20), згідно якого терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Враховуючи зазначене, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_3 .

Будь-яких даних щодо неможливості утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.

Суд, з огляду на встановлені обставини, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, перевіривши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доходить обґрунтованого висновку про існування на даній стадії судового розгляду кримінального провадження ризиків, що ОСОБА_3 , не перебуваючи під вартою, матиме можливість чинити тиск на потерпілого та свідків, переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Отже суд приходить до висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час виправданий, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи що дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає обвинуваченому розмір застави.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою слід задовольнити.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0002114 від 09.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, одноособово суддею у відкритому судовому засіданні в приміщенні в Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 15-30 год. 16.12.2021.

Про день, час та місце судового засідання повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , забезпечити доставку в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_3 , викликати в судове засідання потерпілого.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Раніше обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 06.02.2021 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час відмовити.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 13.12.2021 о 17-00 год.

Суддя ОСОБА_10