ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 589/4390/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1081/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 09 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, с професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України з призначенням покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 ухвалено залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в умовах державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання, тобто з 24 серпня 2019 року.
Позов в частині вимог ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 210 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн., загалом визначивши до стягнення 58 210 грн.
В задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_10 відмовлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі № 589/3647/19, провадження № 1-кс/589/2444/19 скасовано.
Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.
Вказаним вироком встановлено, що 24 серпня 2019 року близько 06:00 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які знаходилися на кухні будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті ревнощів виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 . В той час, коли ОСОБА_11 пішов з кухні до іншої кімнати будинку, ОСОБА_7 , взявши зі столу ніж господарчо-побутового призначення, направився слідом за ним. Після чого, перебуваючи у кімнаті будинку разом із ОСОБА_11 , маючи умисел на позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння посягання на життя та здоров`я людини, розуміючи, що його суспільно небезпечними наслідками може бути спричинена смерть потерпілого і бажаючи її настання, завдав удар ножем в лобову область, внутрішню поверхню правого передпліччя, спричинивши легкі тілесні ушкодження та удар в область грудної клітини ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження, не сумісне із життям, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, яке супроводжувалось гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею з тампонадою серця. В результаті гострої крововтрати настала смерть ОСОБА_11 . Між вказаним пораненням і смертю ОСОБА_11 є прямий причинний зв`язок.
Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить розібратись у всьому та врахувати його вік і пом`якшити його провину, оскільки він жалкує щодо скоєного ним. Просив врахувати, що його чекає дружина ОСОБА_12 та дочка.
В обґрунтування своїх доводів посилається на неправдиві покази свідків ОСОБА_13 . Заперечує, що підклав ножа потерпілому, як на то вказала свідок ОСОБА_14 .. Вважає, що суд не врахував особу загиблого, його відношення до своєї матері, спосіб життя та неадекватну поведінку. Зазначив, що він навмисно не наносив удар потерпілому, оскільки була сварка і ніж був у нього в руках, під час сварки він себе поранив сам. При цьому, обвинувачений зазначив, що не заперечує, що в скоєному є його провина, проте він не наносив удар ножем потерпілому в груди.
Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд, посилаючись на порушення під час проведення слідчих дій. Вказав, що під час проведення огляду місця події 24 08 2019 не було отримано ухвали на проведення обшуку житла, а також не всі слідчі дії були зафіксовані на відео,що на думку адвоката ставить під сумнів всі докази, отримані внаслідок його проведення. Також вважає, що не можна брати до уваги, як доказ вини обвинуваченого, ніж, який було вилучено під час огляду місця події, оскільки він не є беззаперечним доказом його винуватості, оскільки не було проведено медико-криміналістичну експертизу цього ножа. Крім того зазначив, що жоден з свідків прямо не бачили самого факту скоєння кримінального правопорушення, а саме події, яка відбувалася між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та не підтверджують наявність неприязні між обвинуваченим та потерпілим. Посилання ОСОБА_9 на те, що її брат був шульгою і не міг тримати ножа в правій руці, на думку захисника спростовуються показаннями матері потерпілого, яка пояснювала, що по господарству її син все робив саме правою рукою. Крім того, твердження обвинуваченого про те, що потерпілий під час словесної перевалки намагався накинутися на нього з ножем підтверджуються і його заявою від 24 08 2019 та показаннями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту та під час судового розгляду, які були незмінними та послідовними. А тому, захисник вважає, що жодного очевидця скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин не було, у зв`язку з чим залишились не спростованими доводи обвинуваченого щодо його дій.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.
Прокурор просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, наголошуючи на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції.
Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
При цьому слід врахувати, що згідно зі ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Як вказано в ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Всі докази, які були здобуто по справі, були отримані у встановленому законом порядку, а тому є належними та допустимими і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, поза розумним сумнівом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що сім років співмешкав з потерпілою ОСОБА_15 . До загиблого ОСОБА_11 він ставився, як до власного сина: придбавав одяг та взуття, намагався влаштувати його на роботу, коли той відбував покарання - надсилав йому посилки. Також намагався виховувати: постійно йому казав, що треба слідкувати за собою, працювати, а не красти. Захищав ОСОБА_15 від сина, бо той, як звільнився з в`язниці, став агресивним - міг сваритись на матір та бити її. З ОСОБА_16 його познайомила дружина ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 торгувала кавунами поряд з крамницею, де працювала ОСОБА_15 . ОСОБА_16 жила разом з матір`ю, і вони: він, дружина, ОСОБА_11 , допомагали їм по господарству. Однак, коли він кілька раз залишився ночувати у Раскосових, бо був втомлений, ОСОБА_15 приревнувала його до ОСОБА_16 , зібрала його речі та привезла їх до ОСОБА_17 , тому він і залишився жити у останніх. ОСОБА_11 то у ОСОБА_17 ночував, то у матері. Обвинувачений їздив на заробітки в Росію, де був з 14 травня по 13 серпня 2019 року. В ніч з 13 на 14 серпня 2019 року він повернувся з м. Москви та приїхав до ОСОБА_17 . Коли зайшов у будинок, то побачив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_11 сплять разом на одному дивані, а коли відкинув ковдру, то побачив, що вони голі. Всі дні по приїзду він жив у ОСОБА_17 . 23 серпня 2019 року зранку він поїхав в будинок на Східній в м. Шостка, щоб попиляти дрова, однак не знайшов своєї бензопили, також виявив, що з будинку зникли меблі, телевізор, які придбавав він за свої кошти. Він почав з`ясовувати, куди поділась його бензопила. ОСОБА_15 сказала, що її син ОСОБА_11 здав її на металобрухт, а останній сказав, що бензопилу взяла мати. 23 серпня 2019 року вдень він зустрів ОСОБА_11 біля торгового місця ОСОБА_16 . Він та почав казати ОСОБА_11 , що тому треба працювати, а не коло ОСОБА_16 «крутитись». На що ОСОБА_11 відповів, що йому і так на життя вистачає. Вони почали сваритись. Він (обвинувачений) пригрозив ОСОБА_11 , що заявить на нього в поліцію за крадіжку бензопили. ОСОБА_11 сів на велосипед та поїхав геть, а обвинувачений поїхав на маршрутці до будинку ОСОБА_17 . Коли він туди прибув, там вже були працівники поліції, він пояснив, що в нього сварка з ОСОБА_11 через бензопилу. Працівники поліції підвезли його в місто і він ніч провів в парку, а під ранок пішов до ОСОБА_17 , щоб привести ОСОБА_11 в поліцію і щоб той розповів, куди подів бензопилу. Обвинувачений відчинив хвіртку (мав свої ключі), а двері до будинку були не зачинені. Коли зайшов у будинок, ОСОБА_11 був у кухні, сидів за столом, палив цигарку. Він почав з`ясовувати, де його бензопила, та знову пригрозив ОСОБА_11 , що «посадить» його. Вони стояли біля столу, на якому лежав ніж з прозорим руків`ям, і ОСОБА_11 хотів цей ніж взяти, однак обвинувачений його випередив і схопив ніж першим. ОСОБА_11 сказав, що обвинуваченому нічого не вдасться, розвернувся та пішов у кімнату. Обвинувачений з ножем у руках пішов слідом за ним. В кімнаті ОСОБА_11 нахилився над диваном, з-під подушки вихопив ножа, розвернувся і замахнувся зверху вниз на нього, тримаючи ніж у правій руці. ОСОБА_7 підняв ліву руку, захищаючись від удару, та вдарив ОСОБА_11 колодкою ножа по голові зі словами: «Ах ти такий, на мене з ножем!», а потім почав опускати руку з ножем вниз. Обвинувачений тримав ніж у правій руці, зігнутій в лікті під прямим кутом, руку з ножем тримав при собі, випадів в бік ОСОБА_11 не робив та відступав від нього, тримаючи ліву руку весь час вгорі, а ОСОБА_11 , навпаки, на ОСОБА_7 наступав та намагався вдарити ножем і, наступаючи, напоровся на ніж, який тримав ОСОБА_7 . Він відчув, що ніж на щось натикається. ОСОБА_11 закричав, сів на диван і нахилився, склавши руки на груді і продовжуючи тримати ніж у руці. Згодом обвинувачений показав, що тримав ніж у витягнутій руці, а не зігнутій. Обвинувачений подумав, що поцілив ОСОБА_11 у руку, ще й сказав, що заживе, і свій ніж поклав на стіл. В цей час з сусідньої кімнати вийшла ОСОБА_16 та запитала, що відбувається. Він пояснив, що вони з ОСОБА_11 посварились, що ОСОБА_11 кидався на нього з ножем і сам трохи подряпався і не слід його ( ОСОБА_11 ) поки чіпати. Після цього до будинку зайшла мати ОСОБА_16 , яку він попрохав зробити йому кави. Коли та зробила каву, вони всі: він та Раскосови сиділи на кухні та пили каву. Потім він підійшов до ОСОБА_11 , щоб подивитись, як він. Це було хвилин через 5 після конфлікту. Однак, ОСОБА_11 не рухався і в нього був відсутній пульс. Він почав телефонувати в «швидку» та поліцію. Жодного наміру не те, щоб вбити або спричинити ОСОБА_11 будь-яку шкоду у нього взагалі не було. ОСОБА_11 , коли намагався вдарити ножем обвинуваченого, сам напоровся на ножа, якого обвинувачений тримав в руках. Зазначив, що ОСОБА_11 , хоча і був шульгою, але однаково добре володів обома руками.
Також обвинувачений зазначив, що хоч і мав інтимні стосунки з ОСОБА_16 , однак жодних ревнощів у нього до ОСОБА_11 не було, бо ОСОБА_16 він вважає аморальною жінкою: у неї було багато чоловіків і вона сама до нього чіплялась з пропозиціями «інтиму», як і її мати. Після його приїзду з Росії, інтимних стосунків у нього з ОСОБА_16 не було. А ОСОБА_11 він казав, що така жінка, як ОСОБА_16 , йому не потрібна і останній з цим погоджувався. Зазначив, що свідки ОСОБА_17 його обмовляють з метою, щоб його посадили у в`язницю, бо вони мають низькі моральні якості. Також обвинувачений попрохав пробачення у потерпілих, що так трапилось, що загинув їхній син і брат, однак, ще раз підкреслив, що його вини в цьому не має. Цивільний позов не визнав, зазначивши, що за його кошти був зроблений ремонт в будинку ОСОБА_10 та придбані побутова техніка і меблі, які потім забрала собі ОСОБА_18 .
Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника щодо неправдивості показань свідків та недоведеності вчинення злочину саме обвинуваченим, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:
- показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка зазначила, що є рідною сестрою загиблого ОСОБА_11 . Вказала, що ОСОБА_7 співмешкав з її матір`ю ОСОБА_15 близько 5 років до січня-лютого 2019 року. Жили вони по вул. Східній, а потім мати вигнала ОСОБА_7 і він почав жити у АДРЕСА_4 . Як там у нього складалось життя, їй нічого про це не було відомо. Вже згодом вона дізналась, що ОСОБА_7 деякий час співмешкав з ОСОБА_16 , а потім він поїхав в Москву на заробітки. З братом у неї стосунки складались по різному: близько року вони не спілкувались, бо була ситуація, коли обвинувачений вдарив її електрошокером, а брат і мати її не підтримали - стали на бік ОСОБА_7 . Напружені стосунки були і у брата з матір`ю: мати сварилась, що він живе з ОСОБА_16 , а брат міг лаятись на матір, підіймав на неї руку. Але потім вона ( ОСОБА_18 ) з братом помирилась і десь з липня 2019 року вони почали спілкуватись. Розповідав, що ОСОБА_7 їм погрожував, навіть просив, щоб її (потерпілої) чоловік допоміг йому вигнати ОСОБА_7 з будинку ОСОБА_17 . 24 серпня 2019 року їй подзвонила ОСОБА_16 та сказала, що ОСОБА_7 вбив ОСОБА_19 ( ОСОБА_11 ): що спочатку ОСОБА_7 оглушив ОСОБА_19 ударом по голові, а потім ударив ножем і після цього не дозволяв їй ( ОСОБА_16 ) викликати «швидку», чекаючи поки ОСОБА_19 помре. Також зазначила, що її брат був шульгою, тому не міг тримати ніж в правій руці. Позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що витрати на поховання брата здійснила вона, позичала кошти.
- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила в судовому засіданні, що загиблий - ОСОБА_11 є її сином а обвинувачений ОСОБА_7 колишнім співмешканцем. 24 08 2019 близько 14-ї подзвонила ОСОБА_16 та сказала, що ОСОБА_7 вбив ОСОБА_19 , поки той був сонний. Потім ОСОБА_16 приїхала до них, розповіла, що прокинулась від крику, вийшла і побачила, що ОСОБА_19 падає. Що в будинку були вони втрьох: ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , що ОСОБА_7 вбив його в ході бійки. Також потерпіла показала, що не схвалювала відносини сина з ОСОБА_16 , через що і виникали сварки між нею і сином. Вважає, що ОСОБА_16 жила з її сином, бо їй це було вигідно вона оформила на нього кредити. З квітня 2019 року і по день загибелі сина вона (потерпіла) з ним не спілкувалась. Син мав запальний характер, який ще й погіршився, коли він побув у в`язниці: звільнився він в жовтні 2018 року, міг на неї підняти руку. Так, вона приїжджала до нього до ОСОБА_17 , прохала допомогти їй - нарубати дров, а він її побив, при цьому ОСОБА_14 його ще й під`юджувала. Також син якось напав на неї на вулиці: забрав телефон, почав душити. Вона зверталась з цього приводу в поліцію. ОСОБА_7 захищав її від сина, сварив того і наполягав, щоб той йшов працювати. Вона співмешкала з ОСОБА_7 з 2013 року по січень 2019, а потім ОСОБА_7 мешкав у Раскосових. Він допомагав ОСОБА_17 робив там ремонт і залишався ночувати. Вважає, що ОСОБА_7 вбив її сина обороняючись, що це була самооборона. Також зазначила, що син був шульгою, але багато речей міг робити обома руками, зокрема, писав правою рукою і, коли забивав цвяхи, тримав молоток у правій руці. Щодо позову зазначила, що його не підтримує.
- показами свідка ОСОБА_16 яка в судовому засіданні вказала, що знає обвинуваченого з 2017 року їх познайомила ОСОБА_15 , а загиблого ОСОБА_11 знала з 2018 року. З ОСОБА_11 вона співмешкала з весни 2019 року. Вона працює продавчинею кавунів та динь. 23 серпня 2019 року була на своєму робочому місці торгівельна ятка по вулиці Короленко в м. Шостка, коли приїхав на велосипеді ОСОБА_7 , посидів деякий час поряд з нею десь до 12- ї години і поїхав. Потім він приїхав знову десь після 17-ї години, в цей час з нею був ОСОБА_11 , який допомагав завантажувати кавуни. ОСОБА_7 почав звинувачувати ОСОБА_11 , що той викрав бензопилу обвинуваченого і пригрозив подати заяву про крадіжку до поліції. Вона запитала у обвинуваченого, чому він вирішив, що саме ОСОБА_11 її вкрав. Обвинувачений почав запитувати навіщо вона заступається за ОСОБА_11 , невже вона збирається з останнім жити. На що вона відповіла, що вже живе з ОСОБА_11 і далі буде з ним жити. Після цих слів ОСОБА_7 розлютився, почав нецензурно лаятись, кричати, що не дасть їм жити разом, погрожував. При цьому ОСОБА_7 схопив ніж, що лежав у неї на прилавку для нарізання кавунів та динь. Вона (свідок) почала казати обвинуваченому, щоб той поклав ніж на місце. В цей час підійшла жінка похилого віку, придбала диню і ОСОБА_7 сказав, що ще повернеться і поїхав. Потім свідок вже після восьмої години їхала на маршрутці додому та побачила на зупинці біля м`ясокомбінату ОСОБА_7 , який заглядав у вікна маршруток. Вона зателефонувала своїй матері та попросила викликати поліцію до них додому. На шляху від зупинки її зустрів ОСОБА_11 і вони разом пішли додому. Трохи згодом приїхала поліція і вона написала заяву, що ОСОБА_7 її переслідує. В цей час прийшов ОСОБА_7 і при працівниках поліції почав погрожувати та лаятись. Так, на її адресу і її матері він викрикував образи, а ОСОБА_11 сказав: «Тобі не жити». Працівники поліції сказали, щоб вони не хвилювались, і що ОСОБА_7 вони будуть тримати у відділку до ранку та поїхали. Після цього вони повечеряли, ОСОБА_11 задрімав, а вона дивилась телевізор, а потім, щоб не тривожити його, вирішила лягти спати в іншій кімнаті. Прокинулась вона на світанку від якогось крику. Вона вискочила в іншу кімнату і побачила ОСОБА_7 , який тримав у одній руці сокиру, а в іншій ніж. ОСОБА_11 стояв, тримаючи руки чи то на боці, чи то на груді. Матері в будинку не було. В неї в руках був мобільний телефон і вона хотіла викликати «швидку», а обвинувачений сказав їй: « ОСОБА_20 , тільки рипнись». Вона кричала і плакала, просила обвинуваченого дозволити подзвонити в «швидку», але обвинувачений заборонив. ОСОБА_7 сказав їй, що хотів їх усіх порішити, а самому повіситись. В цей час зайшла її мати до будинку і ОСОБА_7 їй також сказав: «Рипнешся - я вас усіх завалю..». ОСОБА_11 опустився на коліна, він був ще живий і ніби схлипував. Потім ОСОБА_7 всадив її і матір на ліжко і наказав сидіти. Обвинувачений не давав їй підійти до ОСОБА_11 і на її прохання викликати лікарів сказав, що сам знає, коли їх викликати. Обвинувачений пропонував відрізати ОСОБА_11 статевий орган їй на пам`ять. Приказував, що він багато свиней зарізав, то хай і ОСОБА_11 здохне, як свиня. Потім вона попрохала у обвинуваченого дати їй покурити, він дозволив і вона сиділа в кухні курила цигарку одну за одною. Поки вона курила, ОСОБА_7 їй приказував, що вона має розказати поліції, а саме: що вона має сказати, що вони разом випивали і почалася сварка, і що ОСОБА_11 хотів його (обвинуваченого) вдарити, а той захищався. Потім ОСОБА_7 зателефонував в поліцію і повідомив, що вбив людину. Після цього він дозволив їй вийти в туалет, а матері піти подоїти кіз. Коли вона повернулась до будинку, то побачила, що ОСОБА_7 витирає з леза ножа кров об якусь ганчірку. Вона не бачила, як обвинувачений підкладав ніж в руку ОСОБА_11 , про це їй розповіла мати, яка повернулась в будинок раніше за неї. До приїзду поліції обвинувачений їй погрожував, що якщо вона стане казати зайве, то він знайде зеків, які спалять її та матір. Скільки часу тривали всі ці події вона не може сказати. Зазначила, що не все пам`ятає, бо була в шоковому стані. Також додала, що жодних інтимних стосунків у неї з ОСОБА_7 не було, хоча він цього бажав і натякав їй. З ОСОБА_15 вона товаришувала, у них були добрі стосунки: потерпіла і ОСОБА_7 їй допомагали в городі, по господарству. Однак, коли почали залишатись у неї ночувати ОСОБА_11 і ОСОБА_7 вони (свідок і потерпіла) розсварились, з боку ОСОБА_10 на її (свідка) адресу почались претензії. З речей в будинку був тільки одяг обвинуваченого. Чому він з заробітків приїхав до її будинку не знає, вона постійно казала ОСОБА_7 , щоб той повертався до ОСОБА_10 . Відносини між обвинуваченим і ОСОБА_11 були нормальні, однак, починаючи з 13.08.2019 були скандали кожного дня. 14 серпня 2019 року вона викликала поліцію, бо ОСОБА_7 кидався її душити, однак, не пам`ятає чи приїжджала тоді поліція чи ні. ОСОБА_11 обвинувачувався у вчиненні крадіжки і десь за 2-3 дні до загибелі ОСОБА_7 підслухав його розмову з адвокатом та потім погрожував ОСОБА_11 , що тому жодний адвокат не допоможе, він (обвинувачений) все одно його посадить. Жодних грошей їй ОСОБА_7 не давав і в будинок нічого не купував. ОСОБА_11 може охарактеризувати як спокійну і добру людину, ножів останній при собі ніколи не носив і не тримав.
- показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка вказала, що живе разом з донькою ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 . ОСОБА_15 та ОСОБА_7 приятелі її доньки, вони допомагали їм. ОСОБА_7 допомагав їм по господарству, залишався у них ночувати, посилаючись на сварки з ОСОБА_15 . А після розриву з ОСОБА_15 , з січня 2019 року, став у них жити. З грудня 2018 року до них почав приходити ОСОБА_11 , який звільнився з місць позбавлення волі та також почав їм допомагати по господарству, залишатись у них ночувати, бо не вживався з матір`ю,яка виганяла сина з дому. Також певний час ОСОБА_7 і ОСОБА_11 жили в них, переховуючись від поліції. Донька почала співмешкати з ОСОБА_11 десь з липня 2019 року, але ОСОБА_7 хотів, щоб ОСОБА_21 ( ОСОБА_16 ) жила з ним, а вона відмовилась, і після цього він почав погрожувати доньці. З травня 2019 року ОСОБА_7 був на заробітках в Росії, а повернувся в серпні 2019 року. Вранці 14 08 2019 почала гавкати собака, вона (свідок) підійшла до хвіртки, побачила, що прийшов ОСОБА_7 . Вона сказала йому, що не впустить і щоб він йшов на Східну, де жив раніше. ОСОБА_7 відштовхнув її і пішов у будинок, де спали разом ОСОБА_11 та її донька. Почав там кричати і лаятись, та казати ОСОБА_11 , що попереджав, щоб він не ліз до ОСОБА_21 . Потім вона чула їх розмову і донька казала ОСОБА_7 , що жити з ним не хоче і не буде, а буде жити з ОСОБА_11 , на що ОСОБА_7 відповів, що не дасть їм жити. 23 серпня 2019 року ввечері їй зателефонувала донька та сказала, що боїться йти додому, бо ОСОБА_7 їй погрожував, так як вона заступалась за ОСОБА_11 . Донька попрохала її викликати поліцію та не пускати ОСОБА_7 в будинок, якщо той прийде. Після розмови з донькою вона зателефонувала в поліцію - це було десь о сімнадцятій годині і тут приїхав на велосипеді ОСОБА_7 , сказав, що вони ще гірші, ніж ОСОБА_15 та поїхав. Близько 19-ї години приїхала поліція, доньки ще не було вдома вона якраз зателефонувала та сказала, що вже йде додому і що ОСОБА_7 заглядав у маршрутки виглядав її. ОСОБА_11 зустрів доньку з маршрутки і потім вони ( ОСОБА_11 та ОСОБА_16 ) написали заяви про погрози з боку ОСОБА_7 та віддали поліцейським. В цей час приїхав ОСОБА_7 і працівники поліції сказали, що забирають його у відділок до ранку. ОСОБА_7 почав нецензурно лаятись на них та на адресу ОСОБА_11 . Після того, як поїхала поліція, вони повечеряли та дивились телевізор. ОСОБА_11 заснув в першій кімнаті на ліжку, де зазвичай спить вона. ОСОБА_22 лягла спати в іншій кімнаті. А вона лягла спати також в першій кімнаті, де і ОСОБА_11 , на інше ліжко. Прокинулась вона близько п`ятої ранку та пішла порати господарство. Близько 06-ї ранку вона підійшла до веранди будинку та почула як кричить її донька: « ОСОБА_23 мені викликати швидку допомогу». Вона зайшла у будинок та побачила, що ОСОБА_11 стоїть колінами на підлозі, а обличчям лежить у подушку, одна рука його була зігнута, а інша звисала. Вона пройшла в іншу кімнату та побачила ОСОБА_7 , який стояв з ножем у руці (крові на ножі вона не бачила, ніж був з зеленою ручкою з малюнком у виді троянд), а в іншій руці тримав мобільний доньки. Сокири в руках у ОСОБА_7 не було, сокира стояла в дальній кімнаті, як вона опинилась в будинку, не знає. Донька сиділа на дивані та кричала, щоб обвинувачений дав їй викликати «швидку». У неї телефону при собі не було, він лежав в цій же кімнаті на столі. Вона хотіла вийти з кімнати, але обвинувачений сказав їй: «Тільки рипнешся завалю», а ОСОБА_21 сказав: «Не дам хай додихає». Потім він наказав їй сісти біля доньки і стояв біля них розповідав, що ОСОБА_11 зробив йому багато поганого. Вона почала казати, що їй треба вже йти доїти кіз. ОСОБА_7 виглянув в іншу кімнату, де був ОСОБА_11 і сказав, що тепер вже можна викликати поліцію, потім взяв мобільний та подзвонив на 102. З того моменту, як вона зайшла в будинок і до моменту як обвинувачений викликав поліцію пройшло 20-25 хвилин. Потім ОСОБА_7 сказав їм, що якщо вони будуть розказувати як було, а не так, як він їм скаже, то він попросить тих, хто буде звільнятись з в`язниці спалити їх. Після цього він наказав їм говорити, що це була самооборона з його боку, що ніби вони всі разом випивали, а потім почалась сварка і бійка, і він вдарив ножем ОСОБА_11 , обороняючись. Потім він дозволив їй йти доїти кіз, а ОСОБА_21 - в туалет. Вони втрьох вийшли в кухню, де донька і обвинувачений сіли на стільці, а вона взяла каструлю та пішла доїти кіз. Коли вона повернулась в будинок, то побачила, що ОСОБА_7 підкладає ОСОБА_11 у праву руку ніж з коричневим руків`ям. Вона запитала в обвинуваченого навіщо він це робить. На що ОСОБА_7 сказав, щоб вона мовчала, бо і їй таке буде. Ще додав, що він так свиней різав. Доньки в цей час в будинку не було Також свідок показала, що каву обвинуваченому не робила і на кухні з ним не сиділа. Грошей обвинувачений ні їй, ні доньці не давав, лише допомагав по господарству. Всі ножі, що були у ОСОБА_7 , це їх, ОСОБА_17 , ножі, які лежали в кухні. Коли пішла доїти кіз, то не побігла до сусідів, щоб викликали «швидку», бо вже було зрозуміло, що ОСОБА_11 мертвий, а поліцію вже викликав ОСОБА_7 . ОСОБА_11 свідок може охарактеризувати як нормальну, спокійну людину, а ОСОБА_7 спочатку здавався гарною людиною, але потім почав себе негідно поводити, випивати.
Пояснення свідків ОСОБА_17 щодо погроз ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_16 підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 08 2019, довідкою про результати розгляду матеріалів та електронним рапортом, згідно яких ОСОБА_16 звернулась з усною заявою, що 23 08 2019 близько 18-00 в ході сварки з ОСОБА_7 , останній висловлював нецензурну лайку, погрожував їй.
Будь-які підстави вважати, що свідчення потерпілих та свідків є недостовірними відсутні. Ці показання узгоджуються з відомостями, що містяться в матеріалах справи, що були досліджені під час судового розгляду, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 24 08 2019 з фототаблицями та відеозаписом до нього, під час якого, з дозволу власниці - ОСОБА_16 , оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . В кімнаті № 1 будинку на дивані біля стіни виявлено труп ОСОБА_11 вдягнений в футболку білого кольору, штани синього кольору та труси сірого кольору. Труп знаходиться у горизонтальному положенні, лежачи на передній поверхні тіла, обличчям, грудьми і животом на дивані, а нижніми кінцівками звисає з дивану, гомілками та стопами впирається в підлогу. Руки зігнуті у ліктьових суглобах, кисті рук під тулубом. У долоні правої руки лежить кухонний ніж з дерев`яною ручкою. Ніж в долоні трупу знаходиться у положенні не характерному для його тримання у руці. Руків`я не затиснуте пальцями. Передня поверхня футболки рясно просякнута кров`ю, по центру має пошкодження у виді отвору. В ході огляду вилучено сокиру, виявлену під диваном у веранді будинку, з кухні зі столу - кухонний ніж довжиною 239 мм з руків`ям з полімерного матеріалу прозорого кольору, без нашарувань; кухонний ніж, виявлений у долоні трупу, покривало та ковдру з нашаруванням речовини бурого кольору з дивану та підлоги біля трупу, одяг та взуття ОСОБА_7
-протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 24.08.2019 з фототаблицями та відеозаписом до нього, в ході якого зафіксовано зовнішній вид та розташування тілесних ушкоджень на голові, тілі та правій руці трупа; було відібрано зразки крові, вилучено краї нігтів трупу, футболка білого кольору з зеленими вставками з плямами речовини бурого кольору, мікрооб`єкти та дактилокарта.
- висновками експертиз, №174 від 27 09 2019, згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, яке супроводжувалося гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею з тампонадою серця. Виразність трупних змін свідчить про те, що смерть потерпілого настала в проміжку 4-8 годин тому на момент дослідження трупа у морзі (12-00 година 24 08 2019). При дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені: А) шкірна рана в грудній області зліва, яка розташована в 135 см від підошовного рівня стоп, і раневий канал, що відходить від неї, з ушкодженням серця; рідка кров у порожнині серцевої сумки (близько 450 мл), нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Таким чином між даним пораненням і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Проникаюче поранення грудної порожнини з ушкодженням серця несе ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи рівні, гладкі краї ран, їх лінійну форму, наявність загострених кінців, велику глибину раневого каналу, переважання глибини рани над довжиною і її шириною, а також характер пошкодження на футболці (в яку був вдягнений труп), можливо зробити висновок, що наявні ушкодження спричинені дією гострого колючо-ріжучого предмета типу ножа. Враховуючи довжину ранового каналу - біля 10 см, довжина клинка колючо-ріжучого предмета не менше 10 см. Розмір колото-різаного пошкодження на одязі і ран на шкірі голови та грудної клітини, особливості кінців ран дають підставу вважати, що клинок цього предмета мав ширину близько 2 см. Колото-різані рани, встановлені на тілі потерпілого, є прижиттєвими, про що свідчать наявність опосередкованих крововиливів у краях ушкоджених тканин по ходу ранового каналу, скупчення крові у порожнині перикарду, ознаки зовнішньої кровотечі; Б) рани, які розташовані в лобовій частині (1) та на внутрішній поверхні правого передпліччя (2) спричинені дією гострого колюче-ріжучого предмету типу ножа, про що свідчить їх характер, є прижиттєвими, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, причинного зв`язку з фактом смерті не мають.
Ознак того, що виявлені ушкодження утворилися у різний час при дослідженні трупу не виявлено. Судячи з об`єму крововтрати у порожнині серцевої сумки (близько 450 мм), а також по морфологічним особливостям внутрішніх органів, слід вважати, що після завдання проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, потерпілий міг жити упродовж часу обчислюваного декількома хвилинами. Після спричинення колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, потерпілий міг впродовж декількох хвилин робити цілеспрямовані дії, інтенсивність яких знижувалася по мірі зростання загрозливого для життя стану у вигляді гострої крововтрати і тампонади серця у зв`язку з внутрішньою кровотечею. Враховуючи розташування пошкодження на футболці, локалізацію колото-різаних поранень на голові та грудної клітини, просякнення кров`ю футболки на передній поверхні на рівні пошкодження і ділянок, що пролягають нижче, наявність слідів крові на підошовній поверхні обох стоп, можна зробити висновок, що на момент спричинення поранення потерпілий знаходився у вертикальному положенні і був обернений передньою поверхнею тіла до нападаючого. Можливість уникнення летального кінця при умовах своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілому в даному конкретному випадку виключена, про що свідчить характер ушкоджень. При дослідженні крові трупу ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлений.
Також іншими висновками експертиз № 174 А від 09 10 2019, № 842 від 23 09 2019, № 832 від 19 09 2019, №834 від 30 09 2019, №835 від 30 09 2019, №226 від 02 10 2019, №221 від 09 10 2019, №222 від 11 10 2019 року, №19/119/7-1/143 від 30 09 2019 року, № 223 від 10 10 2019 року.
Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.
Доводи обвинуваченого та захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 умислу на вчинення вбивства, оскільки останній лише захищався від потерпілого та неправдивість показань свідків не знайшли свого підтвердження ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду, з огляду на їх безпідставність.
При цьому слід врахувати, що відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, в у разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.
За змістом ст.24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 02 2003 року № 2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, щоіз свідчень самого ж обвинуваченого вбачається, що між ним та потерпілим ОСОБА_11 до вказаних подій мав місце конфлікт, викликаний ревнощами ОСОБА_7 свідка ОСОБА_16 до потерпілого.
доводи обвинуваченого стосовно відсутності з його боку умислу на вмисне вбивство потерпілого та загибелі потерпілого внаслідок своїх дій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 174 від 27 09 2019 смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, яке супроводжувалося гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею з тампонадою серця. Виразність трупних змін свідчить про те, що смерть потерпілого настала в проміжку 4-8 годин тому на момент дослідження трупа у морзі (12-00 година 24 08 2019). При дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені: А) шкірна рана в грудній області зліва, яка розташована в 135 см від підошовного рівня стоп, і раневий канал, що відходить від неї, з ушкодженням серця; рідка кров у порожнині серцевої сумки (близько 450 мл), нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Таким чином між даним пораненням і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Проникаюче поранення грудної порожнини з ушкодженням серця несе ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи рівні, гладкі краї ран, їх лінійну форму, наявність загострених кінців, велику глибину раневого каналу, переважання глибини рани над довжиною і її шириною, а також характер пошкодження на футболці (в яку був вдягнений труп), можливо зробити висновок, що наявні ушкодження спричинені дією гострого колючо-ріжучого предмета типу ножа. Враховуючи довжину ранового каналу - біля 10 см, довжина клинка колючо-ріжучого предмета не менше 10 см. Розмір колото-різаного пошкодження на одязі і ран на шкірі голови та грудної клітини, особливості кінців ран дають підставу вважати, що клинок цього предмета мав ширину близько 2 см. Колото-різані рани, встановлені на тілі потерпілого, є прижиттєвими, про що свідчать наявність опосередкованих крововиливів у краях ушкоджених тканин по ходу ранового каналу, скупчення крові у порожнині перикарду, ознаки зовнішньої кровотечі; Б) рани, які розташовані в лобовій частині (1) та на внутрішній поверхні правого передпліччя (2) спричинені дією гострого колюче-ріжучого предмету типу ножа, про що свідчить їх характер, є прижиттєвими, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, причинного зв`язку з фактом смерті не мають.
Ознак того, що виявлені ушкодження утворилися у різний час при дослідженні трупу не виявлено. Судячи з об`єму крововтрати у порожнині серцевої сумки (близько 450 мм), а також по морфологічним особливостям внутрішніх органів, слід вважати, що після завдання проникаючого колото-різаного поранення грудної порожнини з ушкодженням серця, потерпілий міг жити упродовж часу обчислюваного декількома хвилинами. Після спричинення колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, потерпілий міг впродовж декількох хвилин робити цілеспрямовані дії, інтенсивність яких знижувалася по мірі зростання загрозливого для життя стану у вигляді гострої крововтрати і тампонади серця у зв`язку з внутрішньою кровотечою. Враховуючи розташування пошкодження на футболці, локалізацію колото-різаних поранень на голові та грудної клітини, просякнення кров`ю футболки на передній поверхні на рівні пошкодження і ділянок, що пролягають нижче, наявність слідів крові на підошовній поверхні обох стоп, можна зробити висновок, що на момент спричинення поранення потерпілий знаходився у вертикальному положенні і був обернений передньою поверхнею тіла до нападаючого. Можливість уникнення летального кінця при умовах своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілому в даному конкретному випадку виключена, про що свідчить характер ушкоджень.
Враховуючи довжину ранового каналу - біля 10 см та розмір колото-різаного пошкодження на одязі і ран на шкірі голови та грудної клітини, особливості кінців ран, дають підставу вважати, що був різкий цілеспрямований удар з прикладанням значної сили, що виключає можливість випадкового настромлення потерпілого на ніж, як на це вказує обвинувачений.
Крім того, пояснення свідків спростовують доводи обвинуваченого.
Як зазначила свідок ОСОБА_14 : «вона зайшла у будинок та побачила, що ОСОБА_11 стоїть колінами на підлозі, а обличчям лежить у подушку, одна рука його була зігнута, а інша звисала. Вона пройшла в іншу кімнату та побачила ОСОБА_7 , який стояв з ножем у руці (крові на ножі вона не бачила, ніж був з зеленою ручкою з малюнком у виді троянд), а в іншій руці тримав мобільний доньки.Сокири в руках у ОСОБА_7 не було, сокира стояла в дальній кімнаті, як вона опинилась в будинку, не знає. Донька сиділа на дивані та кричала, щоб обвинувачений дав їй викликати «швидку». У неї телефону при собі не було, він лежав в цій же кімнаті на столі. Вона хотіла вийти з кімнати, але обвинувачений сказав їй: «Тільки рипнешся завалю», а ОСОБА_21 сказав: «Не дам хай додихає». Потім він наказав їй сісти біля доньки і стояв біля них розповідав, що ОСОБА_11 зробив йому багато поганого. Вона почала казати, що їй треба вже йти доїти кіз. ОСОБА_7 виглянув в іншу кімнату, де був ОСОБА_11 і сказав, що тепер вже можна викликати поліцію, потім взяв мобільний та подзвонив на 102. З того моменту, як вона зайшла в будинок і до моменту як обвинувачений викликав поліцію пройшло 20-25 хвилин. Потім ОСОБА_7 сказав їм, що якщо вони будуть розказувати як було, а не так, як він їм скаже, то він попросить тих, хто буде звільнятись з в`язниці спалити їх. Після цього він наказав їм говорити, що це була самооборона з його боку, що ніби вони всі разом випивали, а потім почалась сварка і бійка, і він вдарив ножем ОСОБА_11 , обороняючись. Потім він дозволив їй йти доїти кіз, а ОСОБА_21 - в туалет. Вони втрьох вийшли в кухню, де донька і обвинувачений сіли на стільці, а вона взяла каструлю та пішла доїти кіз. Коли вона повернулась в будинок, то побачила, що ОСОБА_7 підкладає ОСОБА_11 у праву руку ніж з коричневим руків`ям. Вона запитала в обвинуваченого навіщо він це робить. На що ОСОБА_7 сказав, щоб вона мовчала, бо і їй таке буде»
Свідок ОСОБА_16 зазначила, що : «прокинулась вона на світанку від якогось крику. Вона вискочила в іншу кімнату і побачила ОСОБА_7 , який тримав у одній руці сокиру, а в іншій ніж. ОСОБА_11 стояв, тримаючи руки чи то на боці, чи то на груді. Матері в будинку не було. В неї в руках був мобільний телефон і вона хотіла викликати «швидку», а обвинувачений сказав їй: « ОСОБА_20 , тільки рипнись». Вона кричала і плакала, просила обвинуваченого дозволити подзвонити в «швидку», але обвинувачений заборонив. ОСОБА_7 сказав їй, що хотів їх усіх порішити, а самому повіситись. В цей час зайшла її мати до будинку і ОСОБА_7 їй також сказав: «Рипнешся - я вас усіх завалю..». ОСОБА_11 опустився на коліна, він був ще живий і ніби схлипував. Потім ОСОБА_7 всадив її і матір на ліжко і наказав сидіти. Обвинувачений не давав їй підійти до ОСОБА_11 і на її прохання викликати лікарів сказав, що сам знає, коли їх викликати. Обвинувачений пропонував відрізати ОСОБА_11 статевий орган їй на пам`ять. Приказував, що він багато свиней зарізав, то хай і ОСОБА_11 здохне, як свиня. Потім вона попрохала у обвинуваченого дати їй покурити, він дозволив і вона сиділа в кухні курила цигарку одну за одною. Поки вона курила, ОСОБА_7 їй приказував, що вона має розказати поліції, а саме: що вона має сказати, що вони разом випивали і почалася сварка, і що ОСОБА_11 хотів його (обвинуваченого) вдарити, а той захищався. Потім ОСОБА_7 зателефонував в поліцію і повідомив, що вбив людину. Після цього він дозволив їй вийти в туалет, а матері піти подоїти кіз. Коли вона повернулась до будинку, то побачила, що ОСОБА_7 витирає з леза ножа кров об якусь ганчірку. Вона не бачила, як обвинувачений підкладав ніж в руку ОСОБА_11 , про це їй розповіла мати, яка повернулась в будинок раніше за неї. До приїзду поліції обвинувачений їй погрожував, що якщо вона стане казати зайве, то він знайде зеків, які спалять її та матір»
Підстав не довіряти показанням свідків у суду немає. Аналізуючи пояснення свідків та потерпілих, а також поведінку обвинуваченого напередодні події та після неї, його стосунки з потерпілим напередодні, погрози на адресу потерпілого, заборону свідкам скористатись медичною допомогою «швидкої» та його погрози в бік свідків з приводу зазначення ними дійсних обставин і відмови їх розповісти обставини так, які він попрохав про це розповісти, свідчать про наявність умислу, оскільки всі його дії вказують на те, що він бажав настання смерті ОСОБА_11 і діяв з прямим умислом. Версія обвинуваченого, висунута на свій захист, та його показання не узгоджуються із дослідженими доказами та суперечать матеріалам кримінального провадження. Вказані доводи обвинуваченого свідчать лише про його намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин.
Відповідно до ч.1 ст. 85 КПК України , належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Стаття ст. 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, факт вчинення цього злочину саме ОСОБА_7 підтверджується сукупністю належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутою на свій захист версією обвинуваченого щодо обставин смерті потерпілого, що не узгоджуються із вказаними доказами, доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Аналіз досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів в їх сукупності, які суд оцінює як достатні та взаємопов`язані, дають суду підстави зробити висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вчинення вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Всі вказані апелянтом доводи щодо спростування винуватості ОСОБА_7 , були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції. При цьому, всі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, обвинуваченим та його захисником не вказано.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а доводи апеляційних скарг цього висновку не спростовують.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виправлення, як мета покарання це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченим законом заходами примусу. Виправлення засудженого це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, відомості стосовно особи обвинуваченого його посередню характеристику за фактичним місцем проживання, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також не щирі вибачення обвинуваченого, які суд врахував, зважаючи на поведінку обвинуваченого в судових засіданнях та негативні висловлювання щодо загиблого протягом судового розгляду, крім останніх судових засідань. Крім того, судом враховано думку потерпілих, які наполягали на призначенні суворої міри покарання. Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років, в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.
На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.
З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 09 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

____________ _____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3