Справа № 405/1433/16-к
1-кп/405/41/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2015 за №0012265 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.10.2016 Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.296 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 02 роки;
- 25.01.2019 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 08 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить на праві приватної власності,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітнього сина 2020 року народження, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 28.05.2015 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 01 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вільне Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого середньо - спеціальну освіту, неодруженого, який не має утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 27.06.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 02 роки;
- 14.12.2012 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі;
- 17.04.2013 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі, 06.03.2015 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 01 рік 18 днів на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2015;
- 01.02.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України до 04 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, який знаходиться у цивільному шлюбі та має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, останнє місце роботи: вантажник Птахокомбінат «Птичка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого:
- 12.08.2008 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186 КК України до 02 років 06 місяців позбавлення волі;
- 02.03.2012 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 03 роки;
- 29.04.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 03 років позбавлення волі, 05.08.2014 звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.07.2014 за ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
встановив:
ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, при цьому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вчинили вказаний злочин повторно, за наступних обставин:
Так, 13.12.2015 близько 04.30 годин ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , проходячи повз перехрестя вулиць В. Чорновола та Тімірязєва в м. Кіровограді, біля приміщення господарського суду, який розташований по вул. В. Чорновола, 29/32 м. Кіровограда, помітили на даному перехресті раніше невідомого їм хлопця. Після чого, у ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник спільний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно (крім обвинуваченого ОСОБА_11 ), за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи мету наживи, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 підійшли до потерпілого ОСОБА_16 , який в цей час проходив по тротуару біля будинку АДРЕСА_6 , та почали наносити останньому хаотичні удари по тілу руками, від чого потерпілий ОСОБА_16 впав на землю. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжили наносити потерпілому хаотичні удари по голові ногами, після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обшукали кишені потерпілого ОСОБА_16 , та ОСОБА_8 дістав із внутрішньої правої кишені куртки мобільний телефон марки «Sony Ericsson W810i» чорного кольору, вартість якого складає 180,00 гривень, та заволодів ним. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зникли, майном розпорядившись на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці правого ока, правій вушній раковині, вилицевій ділянці, садна в центрі лоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та матеріальну шкоду на загальну суму 180,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
13.12.2015 близько 04.40 годин, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , проходячи повз перехрестя вулиць Велика Перспективна та Тімірязєва в м. Кіровограді, біля магазину «Еліт», який розташований по вул. В. Перспективна, 44 в м. Кіровограді, помітили на даному перехресті раніше невідомого їм чоловіка. Після чого, у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник спільний умисел на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою, переслідуючи мету наживи, ОСОБА_9 підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , та разом з ОСОБА_8 почали наносити останньому хаотичні удари по тілу руками, від чого потерпілий ОСОБА_15 впав на землю. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 продовжили наносити потерпілому ОСОБА_15 хаотичні удари по голові ногами, після чого разом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обшукали кишені потерпілого ОСОБА_15 , та ОСОБА_8 дістав із кишені куртки мобільний телефон марки «Nokia 5310 Express Music», вартість якого складає 250,00 гривень, з лівої руки потерпілого зняв годинник марки «Casio Standard AQ-160WD», вартість якого складає 380,00 гривень, а також заволоділи сумкою потерпілого, яка вартості для останнього не представляє, в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зникли, майном розпорядившись на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді саден в потиличній ділянці голови, синця навколо правого ока, крововиливу в слизовій нижньої губи справа, на слизовій верхньої губи в центрі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та матеріальну шкоду на загальну суму 1130,00 гривень.

В судовому засіданні 14.12.2018 обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст.187 КК України, не визнав, як і цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , відмовився від давання показань. Однак, в судовому засіданні 08.02.2021 обвинувачений висловив бажання давати показання, зазначив, що визнає вину за обставин, вказаних в обвинувальному акті за двома епізодами, та показав, що познайомився з ОСОБА_21 вже у СІЗО, до цього не був знайомий з останнім. У той день їх було тільки четверо: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та свідок ОСОБА_25 . Хто забрав телефон у ОСОБА_26 , не пам`ятає точно, хоча не заперечував обставини, зазначені в обвинувальному акті, згідно яких саме він забрав телефон з внутрішнього правої кишені куртки потерпілого. У другому епізоді, разом з ОСОБА_24 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_27 .

В судовому засіданні 14.12.2018 обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч.2 ст.187 КК України, не визнав, як і цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , відмовився від давання показань. Однак, в судовому засіданні 08.02.2021 обвинувачений висловив бажання давати показання, зазначив, що визнає вину за обставин, вказаних в обвинувальному акті за двома епізодами, однак заперечував попередню домовленості з іншими обвинуваченими щодо скоєння злочинів, та показав, що в той день їх було п`ятеро: він, ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_28 . При першому епізоді ОСОБА_21 не було. Тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_26 наносили ОСОБА_23 та він сам ( ОСОБА_24 ). У другому епізоді, вони прямували до кафе. Тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_27 наносив він ( ОСОБА_24 ) та ОСОБА_22 . Разом з ОСОБА_21 забрали сумку потерпілого ОСОБА_27 , потім викинули її неподалік. З ОСОБА_23 та ОСОБА_21 познайомився у сквері. Бачив, як ОСОБА_28 відходив від потерпілого ОСОБА_27 . На даний момент збитки відшкодовані ним обом потерпілим. Кається. Вину визнає.

В судовому засіданні 14.12.2018 обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково, не визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 та відмовився від давання показань. Однак, в судовому засіданні 08.02.2021 обвинувачений висловив бажання давати показання, зазначив, що визнає свою вину за обставин, вказаних в обвинувальному акті, та показав, що разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_24 проходили по вулиці Чорновола. У першому епізоді, першим наніс удари кулаком по лицьовій частині. Що відбувалося далі, не пам`ятає. У другому епізоді, який інкримінується ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , бачив як ОСОБА_24 забрав маленьку сумку. Розкаюється у вчиненому.

В судовому засіданні 14.12.2018 обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав, як і цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 , та відмовився від давання показань. Однак, в судовому засіданні 08.02.2021 обвинувачений висловив бажання давати показання та зазначив, що майже нічого не пам`ятає. Події відбулися взимку 2015 року. На слідчому експерименті під час досудового розслідування за його участю говорив правду. У той день його запросив прогулятися ОСОБА_23 , з яким той перебував у дружніх відносинах. З ОСОБА_23 та іншими, він зустрівся у центральному сквері. Спочатку вони прямували в одне кафе, після якого пішли по вул. Карла Маркса (Велика Перспективна) в сторону площі Кірова. Він бачив, як ОСОБА_24 перейшов дорогу та наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_26 . Ні він, ні інші хлопці на це ніяк не відреагували. Далі, вони попрямували у кафе «Весна». У кафе кожен розрахувався за себе сам. Епізод, який інкримінується лише обвинуваченим ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , він не пам`ятає.

Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні суду пояснив, що приблизно три року тому в зимню пору року, точний час не пам`ятає, але було вже темно, він йшов по вул.Чорновола від площі Б.Хмельницького до вул.Шевченка. На перехрестя біля ДК Компанійця вийшли молоді хлопці, які рухались по іншій стороні вулиці в сторону вул.Шевченка. Скільки було хлопців, він не пам`ятає. Один з хлопців перейшов на середину дороги та заговорив до нього, хлопцю не сподобалась відповідь і він наніс йому удар правою рукою (кулаком) в голову вище правого вуха. До хлопців він йшов правою стороною. Зазначив, що наразі він не може вказати в залі суду на особу, яка нанесла йому удар того дня, оскільки вже не пам`ятає, у зв`язку із сплином тривалого часу. Під час свого першого допиту він всі обставини злочину описав більш детально. Після удару він притиснувся до стінки будівлі, що була поруч, і закрив голову руками. Хлопець наніс йому ще пару ударів руками в праву частину тулуба, потім взяв його за комір куртки та повалив на землю. Далі він зрозумів, що підійшло ще 1-2 хлопця, що йшли з нападником, він відчув декілька ударів ногами по тулубу. Хлопці обшуками його кишені куртки та брюк. Потім хтось із нападників сказав, що треба обшукати ще його внутрішні кармани, після чого вони обшукали внутрішні кишені куртки та вийняли та забрали телефон марки Sony Ericsson чорного кольору та ключі від квартири. Після цього хлопці продовжили свій рух в сторону вул.Шевченка. Скільки було хлопців, він не пам`ятає, можливо 2-3 особи, але точно сказати не може, під час досудового розслідування він пам`ятав краще. Раніше під час проведення с ним слідчих дій на досудовому розслідуванні пам`ятав краще обставини, зокрема, хто нападав і скільки осіб нападало. Телефон та ключі йому не повернули. На землі його били ногами, було декілька ударів, при цьому, він закривав голову та обличчя руками, по відчуттям, удари наносило не менше двох осіб. На досудовому розслідування з ним проводились впізнання, під час яких він впізнав декілька осіб, які на нього напали та яких він впізнав за характерними ознаками обличчя та одягу. Впізнання слідчі провели приблизно через тиждень. На момент допиту в суді у зв`язку з тим, що пройшло багато часу, він вже не може пригадати осіб, які на нього напали, однак під час досудового розслідування він впізнав нападників, тому що пам`ятав краще. Свій цивільний позов він підтримує в повному обсязі, моральну шкоду обґрунтовує спричиненими злочином незручностями та неприємностями в його житті.
Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачені до вчиненні злочину йому були не знайомі. 13.12.2015 близько 04:30 години він йшов на роботу по вул.В.Перспективній в сторону обласного суду. В районі магазину «Еліт» навпроти виконкому він побачив, що зі сторони Центрального скверу йдуть четверо чоловіків. Один з чоловіків почав переходити дорогу та йти в його бік. Один чоловік підійшов до нього та сказав «Опа!» і вдарив правою рукою (кулаком) в обличчя (в нижню щелепу) праворуч. Це, як потім він дізнався, був ОСОБА_9 , він його запам`ятав в обличчя, оскільки останній підійшов до нього впритул. При цьому, потерпілий вказав в залі суду на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу, яка підійшла до нього перша та нанесла удари. Вказав, що ОСОБА_24 в той день був одягнутий в чорну куртку з кольоровими смужками, темну (чорну) шапку. Він упав, намагався піднятися, але йому не дали продовжували бити, спочатку бив один чоловік, а потім відчув, що ударів та область нанесення ударів стали більшими, зрозумів, що б`ють двоє. Другим чоловіком був ОСОБА_22 , якого він упізнав за зовнішніми даними на впізнанні. Били його руками в область голови, був, по відчуттям, один удар коліном в голову. Чоловіки, що його били, стояли один праворуч від нього, саме він і наніс удар коліном по голові, інший - ліворуч. Першим почав його бити ОСОБА_24 по голові руками, другий чоловік вдарив коліном в щелепу та сказав: «Бабки» Мобілка!». Додав, що впізнав ОСОБА_22 , оскільки, коли його били, він лежав на спині, обличчям догори, і ОСОБА_22 нахилявся над ним та говорив» «Бабки! Мобілка!», він був одягнутий в сіру куртку з візерунком. Від удару в голову коліном його голові відкинулась назад, і він вдарився нею о тротуар, від чого втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив, що зникла сумка, телефон марки Nokia Express Music, гроші в сумі 500 грн., годинник марки Casio. Він піднявся та попрямував додому, назустріч йому йшли молоді хлопці, побачили його та викликали поліцію. Поки він чекав поліцію, побачив розкидані на тротуарі вул. В. Перспективної, на відрізку від вул.Тімірязєва до вул.Дзержинського, свої речі, він знайшов папку з документами, пропуск з роботи, пакет. На розі вул.Дзержинського він знайшов свою сумку. Приїхала поліція, його відвезли в міський відділ поліції, викликали карету швидкої допомоги. Після складення протоколу в поліції, його відвезли в обласну лікарню, зробили рентген, лікар - невропатолог сказав, що у нього струс мозку, його відправили додому. Свій телефон та гроші він не знайшов, на досудовому розслідуванні йому нічого не було повернуто. Вдруге ОСОБА_24 він побачив приблизно через тиждень на впізнанні, останній був одягнутий в той самий одяг, як і під час нападу. Вказав, що від цивільного позову він відмовляється.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні суду пояснив, що ОСОБА_23 та ОСОБА_28 йому не знайомі, бачив їх тільки в суді. На досудовому розслідуванні його допитували в якості свідка з приводу мобільного телефону Sony Ericsson, який у нього був в користуванні, звідки телефон у нього, він не пам`ятає, хтось, якась не знайома особа, передав телефон, але це не обвинувачені. Він у 2016 році проживав з бабусею, коли йому зателефонували з поліції та сказали, що він має прийти до відділка для дачі показів. Він з матір`ю поїхав до поліції, де дізнався, що телефон Sony Ericsson, яким він користувався, є краденим, він подзвонив бабусі, щоб остання привезла телефон до поліції. Бабуся спочатку сказала, що телефон вона викинула, але потім привезла його до поліції та добровільна надала для долучення до матеріалів кримінального провадження. Свідок згадав, що взимку, коли точно, він не пам`ятає, ввечері він зустрівся з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в центрі міста біля Центрального сквера, що по вул. В. Перспективній в м.Кропивницькому. Спиртні напої вони не вживали. Вони всі разом йшли через площу, потім по вул.Леніна до кафе «Весна». Чи відлучався в цей час хтось з компанії, він не пам`ятає, конфліктних ситуацій чи бійок з перехожими не було. В кафе «Весна» ОСОБА_30 передав йому телефон Sony Ericsson в тимчасове користування, сказав, що пізніше забере його. Навіщо він передає телефон, чий це телефон, свідок не питав. Будь-яких інших речей йому не передавали. Пояснив, що його пояснення такі непослідовні, оскільки пройшло багато часу і він поступово згадує обставини того вечора.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та не визнання вини ОСОБА_11 , вина останніх у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування злочині по епізоду грабежу відносно потерпілого ОСОБА_16 , крім показів самих обвинувачених, свідка та потерпілого ОСОБА_16 , підтверджується також сукупністю інших доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:
-протоколом огляду місця події від 13.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , згідно якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, а саме - асфальтовий тротуар біля приміщення Кіровоградського господарського суду, який розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. В. Чорновола, 29/32. В ході огляду потерпілий зазначив, що на вказаному місці 13.12.2015 приблизно о 04 год. 00 хв. невідомі нанесли йому тілесні ушкодження та забрали мобільний телефон з ключами (а.п. 9 т. 2);
-висновком експерта № 1875 від 14.12.2015, згідно якого у потерпілого ОСОБА_16 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижній повіці правого ока, правій вушній раковині, вилицевій ділянці; саден в центрі лоба. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), могли утворитись у строк вказаний в постанові (13.12.2015 приблизно о 04 год. 00 хв.) та відносяться в сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження утворились від не менш 4-х травматичних впливів. В пошкодженнях відобразились загальні властивості тупого (тупих) об`єктів. Виключається можливість утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи (а.п.15 т.2);
-видатковою накладною за № G009001147 від 14.10.2006 та податковою накладною від 14.10.2006 з порядковим номером G009001147, які підтверджують належність потерпілому ОСОБА_16 мобільного телефону «Sony Ericsson W810i», який у нього відкрито викрадено 13.12.2015 (а.п. 20, 21 т. 2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності та статурою ОСОБА_9 , який бив його під час грабежу (а.п.22,23 т.2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності та статурою ОСОБА_11 , який наносив йому тілесні ушкодження під час грабежу (а.п.24,25 т.2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності, статури та голосом ОСОБА_10 , який бив його під час грабежу (а.п.26,27 т.2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності та статурою ОСОБА_8 , який бив його під час грабежу (а.п.28,29 Т.2);
-протоколом огляду предмета від 17.12.2015, а саме: мобільного телефону «Sony Ericsson W810i» чорного кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », IMEI: НОМЕР_2 , який згідно до заяви від 17.12.2015 добровільно видано органу досудового розслідування свідком ОСОБА_29 та визнано відповідно до постанови речовим доказом (а.п.163-165 т.2);
-висновком судово-товарознавчої експертизи №81 від 25.01.2016, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Sony Ericsson W810i» чорного кольору складає 180,00 гривень (а.п.191,194 т.2);
-протоколом слідчого експерименту від 09.02.2016 з долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії на DVD-R диску для лазерних систем зчитування за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , під час якого останній за участю його захисника, знаходячись біля приміщення господарського суду за адресою: вул. В. Чорновола, 29/32 м. Кіровограда (зараз м.Кропивницький) на місцевості показав та розповів про обставини вчинення злочинів. Так ОСОБА_10 , зокрема, вказав, що вночі 13.12.2015 він, ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_28 йшли по вул. Чорновола. Крім того, з ними був свідок ОСОБА_31 . Їм на зустріч йшов чоловік. Спитали у нього, котра година. Чоловік відповів: «За чотири». Після чого до чоловіка підійшов ОСОБА_22 та наніс чоловіку один удар рукою в обличчя, від чого останній впав. ОСОБА_10 підійшов до чоловіка та також наніс чоловіку один удар. Потім до чоловіка підійшов ОСОБА_24 та почав «капошиться» поряд із ним. Чи забирав щось у чоловіка ОСОБА_24 , він не бачив. ОСОБА_10 речі (зокрема, телефон) побачив вже біля спортивної школи десь о 06.00 годині ранку, тобто через декілька годин зазначених обставин. Телефон «Nokia» був у ОСОБА_32 , який передав даний телефон ОСОБА_10 . Коли вони з ОСОБА_22 нанесли по одному удару чоловіку, то пішли далі. Що точно в цей момент позаду робили ОСОБА_24 та ОСОБА_28 , він не знає (а.п. 69,70 Т.3);
-протоколом слідчого експерименту від 09.02.2016 з долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії на DVD-R диску для лазерних систем зчитування за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , під час якого останній за участю його захисника, знаходячись біля приміщення господарського суду за адресою: вул. В.Чорновола, 29/32 м. Кіровограда (зараз м. Кропивницький) на місцевості показав та розповів про обставини вчинення злочинів. Так, 13.12.2015 в нічний час він з ОСОБА_23 , та друзями ОСОБА_33 та ОСОБА_34 проходили по вул. Чорновола. Він йшов позаду своїх знайомих на відстані десь 5-ти метрів. Побачив, як один з хлопців, з якими він був, вдарив якогось чоловіка, який похитнувся назад від удару, притулившись до стінки. Потерпілому наніс хтось з його знайомих ще декілька ударів, однак, хто саме, він сказати не може. Він бачив тільки нанесення ударів, а чи падав від них потерпілий, не бачив. Потім ОСОБА_11 на запитання слідчого відповів, що два удари наніс ОСОБА_35 . Чи були у потерпілого якісь речі з собою, він не помітив та не помітив, чи забирали якісь речі у останнього його знайомі хлопці, з якими він був. Ніяких нових речей він у знайомих хлопців не помітив (а.п.71,72 Т.3, а.п. 241 Т.8).
Приведенні вище та дослідженні в судовому засіданні докази є належними та допустимими, так як вони отримані органом досудового розслідування у порядку, встановленому КПК України, та містять у собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 злочину, інкримінованого їм органом досудового розслідування, та розмір завданої злочином шкоди.
Оцінюючи отримані в ході судового розгляду показання потерпілого ОСОБА_16 , суд відмічає їх повну узгодженість з сукупністю зібраних та приведених вище письмових доказів (по епізоду грабежу - а.п. 9, 15, 20-29, 163-165, 191,194 Т.2).
Так, потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні суду зазначив, що нападників, які завдавали удари було не менше трьох. Хлопці обшуками його кишені куртки та брюк. Потім хтось із нападників сказав, що треба обшукати ще його внутрішні кармани, після чого вони обшукали внутрішні кишені куртки та вийняли, та забрали телефон марки Sony Ericsson чорного кольору та ключі від квартири. Після цього, хлопці продовжили свій рух в сторону вул.Шевченка. На досудовому розслідування з ним проводились впізнання, під час яких він впізнав декілька осіб, які на нього напали та яких він впізнав за характерними ознаками обличчя та одягу. Впізнання слідчі провели приблизно через тиждень. На момент допиту в суді у зв`язку з тим, що пройшло багато часу, він вже не може пригадати осіб, які на нього напали, однак під час досудового розслідування він впізнав нападників, тому що пам`ятав краще.
Згідно зазначених вище протоколів пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_16 , останній в присутності двох понятих впізнав через чотири дні після вчинення злочину ОСОБА_9 за ознаками зовнішності та статурою, який бив його під час грабежу, ОСОБА_11 за ознаками зовнішності та статурою, який наносив йому тілесні ушкодження під час грабежу, ОСОБА_10 за ознаками зовнішності, статури та голосом, який бив його під час грабежу, ОСОБА_8 за ознаками зовнішності та статурою, який бив його під час грабежу.
У свою чергу, аналізуючи покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_29 по епізоду грабежу, які вони дали під час судового розгляду, та викладені обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час слідчих експериментів їх версії обставин вчинення злочину (а.п. 69-72 Т.3, а.п. 241 Т.8), суд приходить до висновку, що вони є непослідовними, частково протирічать та не узгоджуються як між собою, так і з показаннями потерпілого ОСОБА_16 та приведеними вище письмовими доказами.
Зокрема, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначили, що визнають свою вину повністю згідно обставин, які викладені у обвинувальному акті. Однак, обвинувачений ОСОБА_8 при дачі показань в суді зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_11 під час вчинення грабежу не було. Він останнього побачив вже після інкримінованих подій в слідчому ізоляторі, коли їх затримали. В свою чергу, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказували на те, що обвинувачений ОСОБА_11 , хоч і не приймав участь у скоєнні грабежу, однак був разом з ним в їх компанії в цей час, що також підтвердив свідок ОСОБА_29 . Сам обвинувачений ОСОБА_11 як під час слідчого експерименту, так і при дачі показань в суді, не заперечував, що був присутній при вчиненні грабежу відносно потерпілого ОСОБА_16 .
Також різняться покази обвинувачених з приводу того, хто саме наносив удари потерпілому ОСОБА_16 . Так обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував, що тільки він, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наносили удари потерпілому. Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що удари наносив він та ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він перший наніс удар потерпілому, що було далі, не пам`ятає, хоча під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні він зазначав, що перший удар потерпілому наніс він, а потім ОСОБА_8 , за яким до потерпілого підійшов ОСОБА_9 та «копашився» поряд з ОСОБА_16 . Обвинувачений ОСОБА_11 зазначив в своїх показах, що потерпілому наніс удари ОСОБА_9 , а інші хлопі на це ніяк не відреагували, хоча під час слідчого експерименту на досудовому розслідування обвинувачений зазначав, що крім ОСОБА_24 потерпілому ще наносили удари хтось із хлопців.
З приводу заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні під час давання показань, хоча і зазначив, що може точно не пам`ятати вже зараз, однак підтвердив обставини вчинення злочину (крім участі ОСОБА_11 у вчиненні злочину), викладені в обвинувальному акті, згідно яких саме він дістав із внутрішньої правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Sony Ericsson W810i» чорного кольору. Інші обвинувачені в судовому засіданні не змогли пригадати, хто саме взяв телефон, однак і не спростовували в цій частині покази обвинуваченого ОСОБА_8 .
Таку позицію обвинувачених щодо невизнання своєї вини на початку судового розгляду та часткове визнання під час давання показань, часткове протиріччя їх показань встановленим в суді обставинам справи, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності чи пом`якшити її.
Також, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_29 в частині того, що він не пам`ятає жодних конфліктних ситуацій з перехожими за участю обвинувачених вночі 13.12.2015. Дані покази не спростовують всю сукупність викладених вище доказів вини обвинувачених, зокрема, показів потерпілого ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Твердження обвинувачених про відсутність у їх діях попередньої змови на вчинення злочину є безпідставними.
Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з самого початку були узгодженими та послідовними. Так, вони разом зустрілись ще в центрі міста біля Центрального скверу, що по вул. В. Перспективній в м. Кропивницькому, та разом рухались у компанії по вул. В. Чорновола у нічний час.
Спільність умислу, спрямованого на здійснення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, підтверджено конклюдентними діями засуджених, адже вони діяли, як співвиконавці. Обвинувачені один за одним почали наносити удари потерпілому. Після подолання опору потерпілого обвинувачені разом обшукали його та заволоділи телефоном, після чого обвинувачені разом втекли з місця вчиненого злочину. Тому суд, беззаперечно, поза розумним сумнівом, дійшов переконання про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій нападників, що свідчить про їх попередню домовленість.
Щодо позиції сторони захисту з приводу визнання відео слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_11 недопустимим доказом суд зазначає наступне. Відео з даним слідчим експериментом на резервному диску у зв`язку з пошкодженням диску, долученого до протоколу (а.п.72 Т.3), за запитом прокурора надано слідчим, відкрито стороні захисту, оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів кримінального провадження судом. На переконання суду небажання захисником ОСОБА_20 отримувати копію запису чи переглядати її особисто перед засіданням свідчить про те, що захисник на власний розсуд реалізувала своє право ознайомитись з даним доказом, що не може вказувати на недопустимість зазначеного доказу, так як стороною обвинувачення були здійсненні всі заходи по відкриттю доказу стороні захисту. Отже, судом не знайдено підстав для визнання даного доказу недопустимим (а.п.240-250 Т.8).
Таким чином, сукупність досліджених доказів, які суд поклав у доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 по грабежу є узгодженою з точки зору взаємозв`язку та є достатньою для визнання вини обвинувачених у вчиненні злочину за встановлених судом обставин.

Не зважаючи невизнання своєї вини на початку судового розгляду і наступне часткове визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вина останніх у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування злочині по епізоду розбійного нападу відносно потерпілого ОСОБА_36 , крім показів самих обвинувачених, свідка та потерпілого ОСОБА_36 підтверджується також сукупністю інших доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:
- висновком експерта №1874 від 31.12.2015, згідно якого у потерпілого ОСОБА_36 маються тілесні ушкодження у вигляді саден в потиличній ділянці голови, синця навколо правого ока; крововиливу в слизовій нижньої губи справа, на слизовій верхньої губи в центрі. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), могли утворитись в строк вказаний в постанові (13.12.2015 приблизно о 04 год. 40 хв.) та відносяться в сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень. Пошкодження утворились від не менш 3-х травматичних впливів. В пошкодженнях відобразились загальні властивості тупого (тупих) об`єкта (об`єктів), індивідуальні ознаки в пошкодженнях не відобразились (а.п.43 т.2);
- договором купівлі-продажу від 28.07.2009, який підтверджує належність потерпілому ОСОБА_15 мобільного телефону Nokia 5310, який у нього відкрито викрадено 13.12.2015 (а.п. 46 т. 2);
- протоколом слідчого експерименту від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_15 , згідно якого потерпілий в присутності двох понятих зазначив, що 13.12.2015 близько 04 год. 45 хв. він проходив перехрестя вулиць В.Перспективна та Тімірязєва в м. Кіровограді, так як йшов на роботу. Проходячи поряд з магазином «Елітобувь», він побачив хлопця, який переходив вул. В. Перспективна та йшов йому на зустріч. Зблизившись з ним, невідомий наніс один удар рукою в область обличчя, від чого він впав на тротуарну плитку. Після чого, інший невідомий чоловік також підійшов до нього та, коли потерпілий лежав на правому боці, наніс останньому один удар коліном в область правої скроні. Потерпілий закривався та вважав, що інші хлопці наносили численні удари в область голови та тіла, після чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями, потерпілий обернувся та виявив відсутність свого телефону, годинника та 500 грн. (а.п. 47, 48 т. 2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_15 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності та статурою ОСОБА_9 , який 13.12.2015 близько 04 год. 40 хв. на перехресті вулиць В.Перспективна та Тімірязєва в м. Кіровограді здійснив розбійний напад (а.п.50-52 т.2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_15 , під час якого останній в присутності двох понятих впізнав за ознаками зовнішності та статурою ОСОБА_8 , який 13.12.2015 близько 04 год. 40 хв. на перехресті вулиць В.Перспективна та Тімірязєва в м. Кіровограді здійснив розбійний напад (а.п.53-55 т.2);
- протоколом слідчого експерименту від 09.02.2016 з долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії на DVD-R диску для лазерних систем зчитування за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , під час якого останній за участю його захисника, знаходячись біля приміщення господарського суду за адресою: вул. В. Чорновола, 29/32, м. Кіровограда (зараз м. Кропивницький) на місцевості показав та розповів про обставини вчинення злочинів. Так ОСОБА_10 , зокрема, вказав, що вночі 13.12.2015 після того, як був епізод з потерпілим по вулиці Чорновола він, ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , Коток та свідок ОСОБА_31 пішли разом по вул. Карла Маркса (на даний час вул. В. Перспективна). ОСОБА_10 йшов попереду інших хлопців приблизно в метрах десяти. Коли він в якісь момент обернувся, то побачив потерпілого вже лежачим. ОСОБА_22 вже його наздоганяв, а ОСОБА_37 ( ОСОБА_24 ) вже був із сумкою в руках. Хто саме завдавав потерпілому удари, він не бачив. Коток та ОСОБА_24 були поряд з потерпілим. ОСОБА_24 дивився, що в сумці (а.п. 69,70 т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.12.2015 за участю потерпілого ОСОБА_15 , під час якого останній в присутності двох понятих не впізнав серед представлених осіб, одним з яких був ОСОБА_10 , будь-кого хто здійснив розбійний напад. Дана слідча дія підтверджує покази потерпілого, який під час досудового розслідування при проведенні впізнань вказав саме на ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , як на осіб, які здійснили на нього розбійний напад (а.п.154-156 т.2);
- висновком судово-товарознавчої експертизи №81 від 25.01.2016, згідно якої вартість мобільного телефону «Nokia 5310 Express Music» складає 250,00 гривень, а вартість годинника марки «Casio Standard AQ-160WD» складає 380 гривень (а.п.191,194 т.2);
- протоколом слідчого експерименту від 09.02.2016 з долученим до нього відеозаписом даної слідчої дії на DVD-R диску для лазерних систем зчитування за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , під час якого останній за участю його захисника, знаходячись біля приміщення господарського суду за адресою: вул. В. Чорновола, 29/32 м. Кіровограда (зараз м. Кропивницький) на місцевості показав та розповів про обставини вчинення злочинів. Так, ОСОБА_11 , зокрема, вказав, що вночі 13.12.2015 після того, як був епізод з потерпілим по вулиці Чорновола він, ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_23 пішли разом по вул. Карла Маркса (на даний час вул. В. Перспективна). Він йшов по правій стороні трохи позаду хлопців. Потерпілий йшов з лівої сторони вулиці відносно напрямку, як вони рухались. ОСОБА_24 перший підбіг до потерпілого та вдарив останнього. Потім підбіг ОСОБА_22 до потерпілого. Ніхто, крім ОСОБА_24 , не наносив більше ударів потерпілому. Потерпілий впав на місці. На уточнююче питання ОСОБА_11 повідомив, що не бачив, чи бив хтось потерпілого після падіння. Потім додав, що ОСОБА_24 чи ОСОБА_22 вдарив потерпілого, який впав. Він бачив, як у потерпілого впала сумка з плеча, після того, як сам впав потерпілий. ОСОБА_37 ( ОСОБА_24 ) взяв сумку потерпілого. Потім вони всі четверо пішли у бік площі Кірова (зараз Героїв Майдану). Ні про що з хлопцями він не домовлявся та не знає, як це так все вийшло. Він особисто не підходив до потерпілого та ні чого не забирав у останнього. Не повідомив про вчинений злочин, бо не знав, як це робити. Особисто йому не відомий телефон «102». Після цього він пішов додому за адресою: АДРЕСА_7 , де і перебував. На уточнююче питання зазначив, що не знає, чому він не повідомляв про вчинені злочини правоохоронні органи (а.п.71,72 Т.3, а.п. 241 Т.8);
- протоколом огляду предмета від 22.12.2015, а саме - огляду диска для лазерних систем зчитування DVD-R «Verbatim», на якому міститься відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження магазину «Барва», який розташований на перехресті вул. В.Перспективна та вул. В. Чміленка в м. Кіровограді (а.п.164 т.2);
- оглянутим в судовому засіданні 03.05.2019 речовим доказом, а саме - відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Барва», який розташований на перехресті вул. В.Перспективна та вул. В. Чміленка в м. Кіровограді, згідно якого встановлено наступне з зазначенням часу (а.п.166 т.2):
04:41:38 свідок ОСОБА_29 , одягнутий в темну куртку та одягнутому на голову капюшоні, починає переходити від Міської ради міста Кіровограда (теперішня назва - м.Кропивницького) на інший бік вулиці вул. В.Перспективна;
04:41:44 обвинувачений ОСОБА_11 , одягнутий в темну куртку та без головного убору, слідом за свідком ОСОБА_29 починає переходити від Міської ради міста Кіровограда (теперішня назва - м.Кропивницького) на інший бік вулиці вул. В.Перспективна;
04:41:52 свідок ОСОБА_29 та обвинувачений ОСОБА_11 закінчили перехід вулиці В.Перспективна на інший бік від Міської ради міста Кіровограда (теперішня назва - м.Кропивницького) та підійшли до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались від перехрестя вулиць В.Перспективна та Тімірязєва (зараз вул. Тараса Карпи) в м. Кіровограді (зараз м. Кропивницький) в бік магазина «Барва», на якому встановлена камера спостереження. Далі зазначені особи постійно перебувають в полі зору камери відеоспостереження;
04:42:30 обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_29 наближаються до магазина «Барва», на якому встановлена камера спостереження. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з сумок, які вони обшукують, викидають на вулицю речі. При цьому, ОСОБА_38 якусь річ з сумки кладе собі у кишеню (04:42:32), а ОСОБА_10 в речах знаходить якесь майно та кладе його у праву зовнішню кишеню своєї куртки (04:42:51);
04:54:20 видно як особа (схожа на потерпілого ОСОБА_15 ) починає збирати розкидані обвинуваченими речі на вулиці В.Перспективна, рухаючись від магазина «Барва».
Приведенні вище та дослідженні в судовому засіданні докази є належними та допустимими, так як вони отримані органом досудового розслідування у порядку, встановленому КПК України, та містять у собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочину, інкримінованого їм органом досудового розслідування, та розмір завданої злочином шкоди.
Щодо позиції сторони захисту по недопустимості доказу - відео слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_11 (а.п.240-250 Т.8) суд виклав свій висновок щодо її необгрунтованості вище при аналізі доказів по епізоду грабежу відносно потерпілого ОСОБА_16 .
Також, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_29 в частині того, що він не пам`ятає жодних конфліктних ситуацій з перехожими за участю обвинувачених вночі 13.12.2015. Дані покази не спростовують всю сукупність викладених вище доказів вини обвинувачених, зокрема, показів потерпілого ОСОБА_39 ,. обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Крім того, твердження обвинувачених про відсутність у їх діях попередньої змови на вчинення злочину є безпідставними.
Як вже зазначалось судом вище, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Із матеріалів провадження видно, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з самого початку були узгодженими та послідовними. Так, вони разом зустрілись ще в центрі міста біля Центрального скверу, після чого були співучасниками у вчиненні грабежу на потерпілого ОСОБА_16 , після якого разом рухались у компанії по вул. В. Перспективна у нічний час.
Спільність умислу, спрямованого на здійснення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, підтверджено конклюдентними діями засуджених, адже вони діяли, як співвиконавці. Обвинувачені один за одним почали наносити удари потерпілому. Крім того, під час побиття потерпілого один з обвинувачених звертався до останнього зі словами:«Бабки! Мобілка!» Після подолання опору потерпілого обвинувачені разом обшукали його та заволоділи майном потерпілого, після чого обвинувачені разом втекли з місця вчиненого злочину. Тому суд, беззаперечно, поза розумним сумнівом, дійшов переконання про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій нападників, що свідчить про їх попередню домовленість.
Таку позицію обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо невизнання своєї вини на початку судового розгляду та часткове визнання під час давання показань (заперечення наявності у їх діях попередньої змови на вчинення злочину) суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності чи пом`якшити її.
Відповідно сукупність досліджених доказів, які суд поклав у доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по розбійному нападу, є узгодженою з точки зору взаємозв`язку та є достатньою для визнання вини обвинувачених у вчиненні злочину за встановлених судом обставин.
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі справа "Нечипорук і Йонкало проти України" європейський суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення № 42310/04, п.150, від 21.04.2011).
Таким чином, суд констатує доведеність, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, встановлених судом.
В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо застосування до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування недозволених методів досудового слідства, а саме - психологічного та фізичного насильства з боку працівників органів внутрішніх справ. Так, прокуратурою Кіровоградської області була проведена перевірка з цього приводу, за результатами якої доводи обвинувачених не знайшли свого підтвердження, та мотивованою постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 15.03.2018 було закрито кримінальне провадження №0000001 стосовно працівників Кіровоградського ВП ГУ НП України в Кіровоградській області за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Отже, по епізоду вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 суд кваліфікує дії обвинувачених:
- ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
По епізоду вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_36 суд кваліфікує дії обвинувачених:
- ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб;
- ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України ОСОБА_8 , не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_8 , не встановлено.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК, є тяжкими злочинами. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_8 офіційно не працює, неодружений, утриманців не має, по місцю проживання характеризується задовільно (а.п.238 Т.4), по місцю останньої роботи в ТОВ «Сакура КО» характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №30 від 26.01.2016 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_8 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, думку потерпілих, які після відшкодування завданих збитків не наполягали на суворості покарання обвинувачених, суд вважає, що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, з призначенням покарання на строк, визначений санкцією ч.2 ст.186 КК України, який наближений до мінімального, визначений санкцією ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк, який наближений до середнього з конфіскацією всього майна, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим.
Суд не встановив підстав для застосування ст. ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
Зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 після винесення вироку Кіровоградським районним судом Кіровоградської області від 25.01.2019 (а.п.244-246 т.7), винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання шляхом часткового приєднання частини основного покарання у виді позбавлення волі та поглинення додатковим покаранням у вигляді конфіскації майна за даним вироком додаткового покарання у вигляді конфіскації майна за попереднім, за правилами ч.4 ст.70 КК України і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення та його виправлення.
В строк покарання підлягає зарахуванню частково відбуте основне покарання у виді позбавлення волі за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 з 06.12.2017 по 22.10.2021 включно.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 17.12.2015 до 13.10.2017 включно, та з 04.08.2019 по день винесення вироку, враховуючи положення ч.1 ст.5 КК України та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18) необхідно зарахувати на підставі пунктів «в» та «ґ» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбуття основного покарання ОСОБА_8 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.п.197 Т.2, а.п.244 Т.4, а.п.62-63 Т.7, а.п.101 Т.7).
З урахуванням того, що відбутий ОСОБА_8 у межах даного кримінального провадження строк попереднього ув`язнення перевищує строк фактично призначеного йому основного покарання, то останнього слід звільнити від відбування основного покарання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 на момент ухвалення вироку органом досудового розслідування та судом в даному кримінальному провадженні не обирався.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України ОСОБА_9 за двома інкримінованими злочинами, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується відповідними заявами потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.п.216,219 Т.8).
Обставин, які обтяжують покарання відповідно ст.67 КК України ОСОБА_9 , не встановлено.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК є тяжкими злочинами. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_9 , будучи особою, яка була засуджена за вчинення корисливого злочину, вчинив нові корисливі злочини під час іспитового строку, офіційно не працює, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину (а.п.224, 224а Т.8), по місцю проживання характеризується задовільно (а.п.127 Т.4), відповідно до довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» в 2014 році знаходився на стаціонарному обстеженні за направленням військкомату з приводу розладу особистості та поведінки внаслідок перенесеної травми головного мозку; на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №3 від 12.01.2016 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_9 в момент вчинення правопорушення страждав і в даний час страждає розладами особистості та поведінки внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми, проте ступінь їх вираженості така, що не досягає ступені душевного захворювання і недоумства, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено в період іспитового строку, думку потерпілих, які після відшкодування завданих збитків вважали можливим призначити покарання у межах нижчої межі санкцій відповідних частин статей, суд вважає, що його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, з призначенням покарання на строк, визначений санкцією ч.2 ст.186 КК України, який є мінімальним, визначений санкцією ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, який є мінімальним, з конфіскацією 1/2 частини особистого майна, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим.
Суд не встановив підстав для застосування ст. ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .
Зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 в період звільнення від відбуття призначеного покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне згідно ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків і до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2015, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_9 нового кримінального правопорушення та його виправлення.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 17.12.2015 до 18.10.2018 включно та з 23.10.2021 по день набрання вироком законної сили, враховуючи положення ч.1 ст.5 КК України та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18) необхідно зарахувати на підставі п. «в» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбуття основного покарання ОСОБА_9 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.п.217 Т.2, а.п.58 Т.6).
Суд вважає, що до набрання вироком законної сили, слід обрати обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_10 , не встановлено.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК є тяжким злочином. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_10 , будучи особою, яка була засуджена неодноразово за вчинення корисливих злочинів і до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин протягом невідбутої частини покарання, офіційно не працює, неодружений, не має утриманців, по місцю проживання характеризується задовільно, як і по місцю перебування в ДУ «Кропивницька установа виконання покарань №14» (а.п.132, 135 Т.4), відповідно до довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» в 2010 році знаходився на стаціонарному лікування з приводу змішаних розладів психологічного розвитку; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; має ряд хронічних захворювань (а.п.134 Т.4).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №31 від 26.01.2016 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_10 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_10 на шлях виправлення не став та вчинив дане кримінальне правопорушення в період умовно дострокового звільнення, думку потерпілих, які після відшкодування завданих збитків не наполягали на суворості покарання обвинувачених, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України на строк, який є наближеним до мінімального.
Суд не встановив підстав для застосування ст. ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 .
Зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 після винесення вироку Ленінським районним судом м. Кіровограда від 01.02.2019 (а.п.1, 2 т.8), винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_10 покарання шляхом часткового приєднання покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду є необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_10 нового кримінального правопорушення та його виправлення.
Зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2013 вчинив нове кримінальне правопорушення, згідно ч.1 ст.71 КК України йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, а саме до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
В строк покарання підлягає зарахуванню частково відбуте основне покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2019 з 16.12.2018 по 22.10.2021 включно.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 17.12.2015 до 18.10.2018 включно та з 25.04.2019 по день винесення вироку, враховуючи положення ч.1 ст.5 КК України та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18) необхідно зарахувати на підставі пунктів «в» та «ґ» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбуття покарання ОСОБА_10 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.п.237 Т.2, а.п.58 Т.6).
З урахуванням того, що відбутий ОСОБА_10 у межах даного кримінального провадження строк попереднього ув`язнення перевищує строк фактично призначеного йому основного покарання, то останнього слід звільнити від відбування покарання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 на момент ухвалення вироку органом досудового розслідування та судом в даному кримінальному провадженні не обирався.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України ОСОБА_11 , суд відносить наявність на утриманні обвинуваченого п`ятьох малолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_11 , не встановлено.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК є тяжким злочином. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_11 , будучи особою, яка була засуджена неодноразово за вчинення корисливих злочинів, на момент вчинення злочину працював, перебуває у цивільному шлюбі, та має на утриманні п`ять малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується задовільно, відповідно до довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» на диспансерному обліку не перебуває, однак в 1993 році звертався за медичною допомогою до дитячого лікаря-психіатра з приводу змішаних розладів психологічного розвитку та в 2003 році з приводу емоційно-нестабільного розладу особистості; на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №2 від 12.01.2016 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_11 в момент вчинення правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумової відсталості така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_11 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_11 раніше судимий, суд вважає, необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України на строк, який наближений до мінімального.
Суд не встановив підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 .
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 17.12.2015 до 15.05.2017 включно, враховуючи положення ч.1 ст.5 КК України та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18) необхідно зарахувати на підставі п. «в» ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбуття покарання ОСОБА_11 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.п.257 Т.2, а.п.85 Т.4).
Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, думки потерпілого ОСОБА_16 , який після відшкодування завданих збитків не наполягав на суворості покарання, наявність на утриманні у обвинуваченого п`ятьох малолітніх дітей, враховуючи значний строк перебування обвинуваченого під вартою в даному кримінальному провадженні, суд дійшов до переконливого висновку, що мета покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 може бути досягнута без відбування ним реального покарання. За таких обставин до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, який відповідно до частини 4 зазначеної статті необхідно визначити у максимальному розмірі, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Щодо вирішення цивільних позові потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли в зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні, яке відбулося 14.12.2018 відмовився від цивільного позову до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про стягнення 3330 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що також підтвердив своєю письмовою заявою від 11.03.2020 (а.п.12 Т.8). Враховуючи викладене, провадження в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 підлягає закриттю.
Щодо цивільного позову ОСОБА_16 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, яка полягає у понесених витратах на лікування в сумі 10112 гривень; покупку серцевин для замку на вхідні двері в сумі 500 гривень та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень суд прийшов до наступного висновку..
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи повне відшкодування завданого збитку (як моральної так і матеріальної шкоди) потерпілому ОСОБА_16 , що підтверджується заявою останнього (а.п.219 Т.8), цивільний позов потерпілого не підлягає задоволенню.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню в рівних частинах, а саме по 123 грн. 00 коп. з кожного, витрати, пов`язані з залученням експерта при проведенні в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 81 від 25.01.2016, вартість якої складає 492 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і призначити покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;
- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (сім) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом складання основного покарання, призначеного за даним вироком, та частини основного покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 та поглинення додатковим покаранням у вигляді конфіскації майна за даним вироком додаткового покарання у вигляді конфіскації майна за попереднім вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) рік 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
Зарахувати в строк покарання частково відбуте основне покарання у виді позбавлення волі за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 з 06.12.2017 по 22.10.2021 включно.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.12.2015 по 13.10.2017 включно та з 04.08.2019 по день винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 від відбування основного покарання - звільнити, як такого, що з урахуванням відбутого ним у межах даного кримінального провадження строку попереднього ув`язнення, відбув призначене йому основне покарання повністю.
Звільнити ОСОБА_8 в залі суду негайно.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і призначити покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією частини майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк на 7 (сім) років, з конфіскацією частини майна, що належить йому на праві власності.
Згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.12.2015 по 18.10.2018 включно та з 23.10.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в закону силу обрати тримання під вартою - взявши останнього негайно під варту в залі судового засідання.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту взяття під варту.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом складання покарання, призначеного заданим вироком, та частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2019 призначити покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
Згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2013 і призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Зарахувати в строк покарання частково відбуте основне покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2019 з 16.12.2018 по 22.10.2021 включно.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбування покарання ОСОБА_10 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.12.2015 по 18.10.2018 включно та з 25.04.2019 по день винесення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_10 від відбування покарання - звільнити, як такого, що з урахуванням відбутого ним у межах даного кримінального провадження строку попереднього ув`язнення, відбув призначене йому основне покарання повністю.
Звільнити ОСОБА_10 в залі суду негайно.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбування покарання ОСОБА_11 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.12.2015 по 15.05.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою ОСОБА_11 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання.
Відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Закрити провадження у справі в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Sony Ericsson W810i» чорного кольору, серійний номер « НОМЕР_3 РТКМВN 06W2», IMEI: НОМЕР_2 , який зберігається в камері зберігання речових доказів при Кропивницькому РУП ГУНП в Кіровоградській області (а.п.160 Т.2), - після набрання вироком законної сили повернути за належністю потерпілому ОСОБА_16 ;
-відеозапис на DVD-R диску для лазерних систем зчитування, який зберігається при матеріалах кримінального провадження (а.п.166 Т.2), - після набрання вироком законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути в рівних части з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а саме по 123 грн. 00 коп. з кожного, витрати пов`язані з залученням експерта при проведенні в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 81 від 25.01.2016, вартість якої складає 492 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_40