Справа № 686/5509/21
Провадження № 1-кп/686/210/22
УХВАЛА
27 січня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.263, ч.1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 369 КК України,

встановив:

В зв`язку із відкладенням розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечили, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

На підставі наведенного, суддя приходить до висновку, що обвинуваченому можна застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи вказані обставини, суддя переконана, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків в суді.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 25 березня 2022 року.

Покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

3) повідомляти прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання, навчання або місця роботи;

4) паспорт який надає право виїзду за кордон передати прокурору для зберігання;

Звільнити з-під варти з залу суду негайно.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя