ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2652/21 Справа № 216/2443/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001290 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно працевлаштований, не одружений, утриманців не має, зареєєстрованого місця мешкання не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, працює комірником у ТОВ Полісан, не одружений, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 жовтня 2021 року включно, для кожного обвинувачених.
Судом першої інстанції встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України та прийшов до висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням як матеріального, так і процесуального права.
Звертає увагу на тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 05.02.2020 року, тобто більше 1,5 року, однак докази його винуватості у судовому процесі досі не розглядались.
Вважає, що вказані судом ризики не підтверджуються доказами, які надані прокурором до суду, і не вказані в ухвалі суду.
Зазначає,що прокурор не перевірив покази ОСОБА_5 про те, що він працював на установці вікон без офіційного працевлаштування, співмешкає з жінкою, підтримує свого батька, який є хворою людиною, а саме має поганий зір та практично не бачить, не може себе сам обслуговувати, в зв`язку з цим потребує догляду.
- захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням як матеріального, так і процесуального права.
Звертає увагу на тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 05.02.2020 року, тобто більше 1,5 року, однак докази його винуватості у судовому процесі досі не розглядались, свдіки Ухо, Рак, Сом досі до суду не з`явились, оскільки на його думку вказані свідки є вигаданими.
Зазначає, що в обвинуваченого ОСОБА_7 є лише мати пенсіонерка, яка потребує догляду, що підтверджується довідкою в матеріалах справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків або продовжити кримінальну діяльність.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, не одружений, утриманців не має; ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований та не має зареєстрованого місця мешкання, а тому будучи обізнаними про покарання, обвинувачені можуть переховуватись від суду або продовжити кримінальне правопорушення.
Крім того, обвинувачені вже ознайомленні з матеріалами справи, в яких містяться анкетні дані свідків, яких ще не допитано в суді, тому вони можуть впливати на свідків.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Доводи захисників стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів, наслідки цих злочинів, наявність декількох обвинувачених, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінка учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 щодо того, що ОСОБА_5 працював не офіційно, проживав з жінкою, підтримує батька, який має поганий зір та потребує догляду та доводи захисника ОСОБА_8 з приводу того, що в ОСОБА_7 є лише мати пенсіонерка, яка потребує догляду, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинувачених.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для скасування відсутні, тому апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001290 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4