Справа № 751/9115/21 Головуючий у І інстанції Деркач
Провадження № 11-кп/4823/898/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2021 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у виді 263 230 грн., із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали встановлено до 07.02.2022 року.

Також оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, а обвинуваченому ОСОБА_9 цілодобовий домашній арешт. Рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави суд обґрунтував свої висновки тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, наявність стійких соціальних зв`язків у місті постійного проживання двох неповнолітніх дітей, батьків, його стан здоров`я та його батьків, працевлаштованість та позитивну характеристику за місцем роботи, наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Разом з тим, обґрунтовуючи розмір застави, суд, з урахуванням кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу, зокрема, відсутність в матеріалах справи доказів його існування за рахунок ведення злочинної діяльності, те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, зважаючи на обов`язковість визначення розміру застави, визначив розмір застави, який достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених обов`язків.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду в частині визначення розміру застави та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В іншій частині увалу залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання пд. вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, тому він може уникнути зазначено вище покарання, в разі визнання його винуватим. Крім того, на даний час не встановлені всі учасники організованої групи, що створює ризик того, що вони можуть у подальшому допомагати ОСОБА_10 переховуватися.

Ризик незаконного впливу на інших обвинувачених та свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , відповідно до матеріалів кримінального провадження є лідером злочинної групи, знає обвинувачених та свідків, проживає з ними в одному місці та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування даних осіб з метою зміни раніше наданих показань.

Обґрунтовуючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності, прокурор вказує на те, що незаконний збут наркотичних засобів може приносити швидкий стабільний заробіток, а на теперішній час достовірно не встановлено канали надходження наркотичних засобів, збут яких інкримінується обвинуваченому та осіб, які причетні до його незаконного можливого надходження. Крім того, обвинувачений тривалий час займався даною протиправною діяльністю та планував її розширяти.

Враховуючи наявність даних ризиків, які неодноразово перевірялися слідчими суддями, суд вірно дійшов до висновку, що саме тримання під вартою є єдиним заходом для запобігання вищевказаним ризикам. Проте, висновки суду щодо можливості застосування застави та визначення майже мінімального її розміру не відповідають фактичним обставинам справи, так як такий захід не зможе забезпечити виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігти вище вказаним ризикам.

При цьому, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 19 злочинів, серед яких 7- тяжких та 7 особливо тяжких; вчинення злочинів організованою групою, яка вчинила злочини у сфері незаконно обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів; ОСОБА_5 являється організатором, лідером організованої групи; наявність на даний час невстановлених учасників групи; зайняття обвинуваченим злочинною діяльністю протягом тривалого часу та планування її розширення; наявність доступу до вогнепальної та холодної зброї, що додатково підтверджує суспільну небезпечність обвинуваченого та наявність ризиків; виявлення у ході досудового розслідування наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

На порушення вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, судом визначено розмір застави, який не співвідноситься із прожитковим мінімумом для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 263, ч. 2, 3 ст.307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2, 3 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було продовжено строком до 15.12.2021 року.

За змістом положень ст. ст. 315, 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, у відповідності з вимогами ст. 178 КПК України, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, наявність стійких соціальних зв`язків у місті постійного проживання, двох неповнолітніх дітей, його вік та вік його батьків, стан здоров`я, працевлаштованість та позитивну репутацію за місцем роботи, а також наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наведені прокурором.

Погоджуючись з такими висновками суду 1 інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що обвинувачений самостійно до органу досудового розслідування не заявився, був затриманий працівниками поліції після обставин кримінального провадження, що у своїй сукупності з тяжкістю можливого покарання може свідчити про наявну можливість останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тобто, у цьому випадку має місце ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим ризик незаконного тиску на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 відомі анкетні відомості, адреси проживання та роботи свідків, інших обвинувачених.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно із ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на інших обвинувачених та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України..

Разом з цим, правильним є висновок суду 1 інстанції щодо відсутності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв`язки, що зумовлюється наявністю сім`ї, зокрема, двох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, позитивної характеристики, працевлаштованість.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальну діяльність, на думку колегії суддів, не підтверджені жодними доказами та є необґрунтованими.

Також суд обґрунтовано вказав на можливість обрання відносно ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, врахувавши при її застосуванні вимоги ст. ст. 182, 183 КПК України, що буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

В цьому провадженні апеляційний суд враховує той факт, що з моменту застосування запобіжного заходу та розгляду апеляційної скарги до органу досудового розслідування, прокурора та суду не надходило відомостей щодо порушення покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, водночас, він самостійно прибув для розгляду апеляційної скарги, що у своїй сукупності підтверджує правильність висновків суду 1 інстанції.

Разом з тим, прокурор не навів переконливих доводів та не надав жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава у даному випадку не може бути застосована як альтернативний запобіжний захід для обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

Також в даному випадку колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження прокурора про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2021 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3