ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4097/21
Провадження № 1-кп/210/622/21

"29" вересня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24 липня 2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, зокрема:
1). 24.04.2000 року Великолепетиським районним судом Херсонської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, штраф 680 грн.;

2). 01.04.2003 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.186 ч.2, 229-6 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк по вироку суду Херсонської області від 24.04.2000 року і до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

3). 26.04.2007 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 187 ч.2, 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2009 року невідбутий строк 2 роки 3 місяці 25 днів замінено на обмеження волі. Звільнився 16.02.2012 року по відбуттю строку покарання;

4). 10.06.2008 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України покарання поглинуте покаранням по вироку суду Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.04.2007 року, і до відбуття 5 років позбавлення волі;

5). 06.11.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 13.10.2017 року по відбуттю строку покарання;

6). 30.11.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки. Вирок набрав законної сили 31.12.2020 року;

7). 01.07.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 01.07.2021Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 рокита маючи невідбуті, непогашені та не зняті в установленому законом порядку судимості на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 23.07.2021 приблизно о 21:20 годині, ОСОБА_6 , проходив біля магазину "Гастроном", розташованого по вулиці Криворіжсталі, 54 в Металургійному районі м. Кривого Рогу, де побачив, поряд з магазином залишений без нагляду велосипед марки «Pride», чорного кольору з смугами блакитного та жовтого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 та цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна.

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_8 , а також відсутністю інших свідків та очевидців, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний потерпілому ОСОБА_8 велосипед марки «PrideXC-29V- «L»», заводський номер SG1603U00877, чорного кольору з смугами блакитного та жовтого кольору, вартість становить 5933,33 грн.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5933,33 грн.
За вчинення вказаних дій ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що прийшов, 23.07.2021 року сів та поїхав на велосипеді, був у стані алкогольного сп`яніння, ліг спати. Зранку вийшов, зустрів співробітників поліції, розповів все за крадіжку та віддав велосипед.
Обвинувачений не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений та його захисник дане клопотання підтримали.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України є нетяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_6 скоїв нетяжкий злочин; офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, в переважній більшості за злочини проти власності, за які відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній не одружений, дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з січня 2021 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, вину у скоєному злочині визнав повністю у вчиненому розкаюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_6 має не зняті та непогашені судимості за злочини проти власності.
Ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість його наслідків, суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_6 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією частини 2 статті 185 КК України - за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без ізоляції.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив корисливий злочин проти власності, при цьому будучи раніше судимий за злочини проти власності до реальної міри покарання, що вказує на те , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо без ізоляції від суспільства. У зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції обвинувачення, з урахуванням статті 65 КК України та особи обвинуваченого, наявності кількох пом`якшуючих обставин та однієї обтяжуючої.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити за правилами частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням наступного.
Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:
а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);
б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
Таким чином вирішальне заначення має дата постановлення попереднього вироку, а не набрання ним законної сили.
Відповідно до частин 4, 5 статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
На момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_9 перебував на іспитовому строці за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2020 ОСОБА_6 , покарання за яким поглинкто вироком від 01.07.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Інкриміноване діяння вчинене після постановлення вироку від 01.07.2021 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вироком від 01.07.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із затвердженням угоди про визнання винуватості засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за даним вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі, поглинуте покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2020 у виді 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили 03.08.2021 року.
Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Отже, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2021 року, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Термін дії запобіжного заходу в даному провадженні у вигляді нічного домашнього арешту сплив 26 вересня 2021 року та в судовому засіданні клопотання прокурором про застосування запобіжного заходу не заявлялося, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю вироків приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4(чотирьох) років 1 (одного ) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази:
- велосипед марки «Pride XC-29V- «L», заводський номер SG1603U00877, чорного кольору з смугами блакитного та жовтого кольору, вартістю 5933,33 гривні, переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити у володінні потерпілого ОСОБА_8 .
Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1