Справа № 729/1010/20
1-кп/729/27/21 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 120 202 8 від 07.07.2020

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 22.11.2012 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки; 05.11.2013 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.389 КК України до 1 місяця арешту; 10.03.2015 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.71, 72 КК України остаточне покарання визначено шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22.11.2012 року у виді 5 років позбавлення волі, згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2018 року замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 20 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі, ухвалою Харківського райсуду Харківської області від 20.03. 2019 року на підставі ст. 7 ЗУ "Про амністію у 2016 році" невідбуту частину покарання скорочено наполовину, звільнений 28.03.2019 після відбуття покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152 КК України, ч.2 ст.186 КК України,-

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за ст. 185 ч. 3 та ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 07.07.2020 близько 20 години 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на пустирі неподалік вулиці 30 років Перемоги с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, маючи умисел на вступ у статеві зносини з ОСОБА_10 , без її згоди, застосовуючи фізичне насильство у вигляді здавлювання рукою ротової порожнини, повалив потерпілу на землю, де з метою задоволення своїх сексуальних потреб, користуючись подавленою до опору волею потерпілої та відсутністю сторонніх осіб і перевагою у фізичній силі, зняв з тіла ОСОБА_10 , нижню білизну (труси), і з використанням геніталій, умисно, без її згоди вчинив дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним, анальним та оральним проникненням у її тіло, а також використовуючи пальці своєї руки вчинив дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_10 та зґвалтував останню.

Крім того, ОСОБА_4 07.07.2020 близько 20 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, перебуваючи на пустирі неподалік вулиці 30 років Перемоги с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, користуючись вільним доступом, умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, незважаючи на те, що його дії були помічені ОСОБА_10 , яка усвідомлювала протиправний характер його дій, відкрито викрав з її жіночої сумки, яка знаходилась при ній, мобільний телефон марки Samsung Galaxy M20 вартістю 2856,83 грн., та мобільний телефон марки Nokia RM-1172 вартістю 599,25 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 5994 грн.
У судовому засіданні 03.12.2020 року та в письмових поясненнях від 15.10.2020 року, направлених до суду, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе частково винуватим у вчиненні злочинів в яких його обвинувачують. Просив суд перекваліфікувати його дії з ст. 152 ч.1 КК України на ч. 1 ст. 154 КК України, винуватим себе за вказаною статтею визнав повністю. Вважає, що потерпіла дала неправдиві показання, щоб отримати від нього гроші. За ч.2 ст. 186 КК України визнав себе винуватим та пояснив, що 07 липня 2020 року близько 20.00 год. він їхав від своєї цивільної дружини із села Заворичі електропотягом, яким їхала і потерпіла. Вони разом вийшли на зупинці «Попудренко». Потерпіла повідомила, що проїхала свою зупинку, тому він запропонував провести її до дороги, де можна зупинити попутний автомобіль, оскільки він йшов в одному з нею напрямку, на що потерпіла погодилася. На цій зупинці, крім них вийшли і інші люди. Вони розмовляли, при цьому він допомагав їй нести пакет. Під час розмови він побачив у неї телефони, коли вона діставала їх з сумки. Побачивши, що нікого не має, він штовхнув її руками та повалив на землю, забрав сумку, висипав із сумкі речі та забрав два телефони і пішов, сказавши потерпілій, що наліво дорога на Бобровицю і більше її не бачив. Після цієї події прийшов додому до ОСОБА_13 , витягнув із телефонів сім-карти та викинув їх. Після цього пішов до себе додому, а потім пішов у господарство ОСОБА_14 , де і залишив телефони. Просить пробачення у потерпілої лише за грабіж, щодо зґвалтування не визнавав себе винуватим, завдані збиткі потерпілій ОСОБА_10 відшкодував, щиро розкаявся. Вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст. 186 КК України, оскільки в 2019 році під час відбування покарання до нього був застосований Закон України "Про амністію 2016 року", тому повторність відсутня. Звертає увагу суду, що під час вчинення кримінального правопорушення за ст. 186 КК України 07.07.2020 він в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, оскільки після хірургічних втручань спиртних напоїв не вживає. Після звільнення з місць позбавлення волі проживав з цивільною дружиною, ні до кого агресії не проявляв, вів себе позитивно. Просить визнати пом`якшуючою обставиною покарання - відшкодування збитків потерпілій, визнання вини у скоєному злочині за ст.186 КК України та не перешкоджання слідству.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152 КК України та ч.2 ст. 186 КК України, посилаючись на те, що ввесь час себе обмовляв. Вважає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося з порушенням норм Закону, що потягло за собою тяжкі наслідки, оскільки його всю ніч били та знущалися працівники поліції. Звертає увагу суду, що протокол його затримання не відповідає дійсності, оскільки працівниками поліції затримали його 07.07.2020 року о 21 год. 30 хв., а в протоколі зазначений фактичний час затримання 08.07.2020 о 06.год.10 хв., а при затриманні не роз`яснили права. Так під час його затримання працівники поліції з 07.07.2020 року з 22.00 години до 08.07.2020 9.00 год. тримали його в кайданках, застебнутих за спиною, не давали пити води, відмовлялися відвести до вбиральні та перед допитом, який проводився без адвоката, наносили йому тілесні ушкодження. Коли він просив послабити кайданки, то працівники поліції йому відмовляли, посилаючись на відсутність ключа. Таким чином він змушений був терпіти болі. Під час такого побиття до кабінету заходив прокурор ОСОБА_5 , але ніяких мір не приймав. Вважає, що такими діями працівники поліції його катували. Це підтверджується на фото знімку по якому проводили впізнання. Слідчі дії проводилися з 22.00 год. вечора до 06.00. год. ранку, що заборонено законом, крім виняткових випадків. На даний час з приводу його побиття проводиться досудове розслідування. Під час конвоювання його до ізолятора тимчасового тримання, працівники поліції заставили його написати, що гематоми він отримав від падіння з дерева, коли обривав ягоди. На досудовому розслідуванні він повідомляв працівників поліції, що не скоював злочин, передбачений ч.1 ст. 152 КК України, а тільки пограбував жінку, але працівники поліції записали в його показаннях, що він хотів згвалтувати жінку, але не зміг, так як був у нетверезому стані. Такі пояснення не відповідають дійсності. За ввесь час досудового розслідування йому не було вручено копій експертиз, копій допиту свідків та потерпілої. Крім цього обвинувачений зазначає, що слідчий ОСОБА_15 брав у нього на експертизу мазки рук та слини без понятих та адвоката, що не входить у його повноваження, оскільки відбирати зразки повинен експерт. Вважає, що всі зразки, які були у нього відібрані були підроблені. Крім того слідчий вилучав у нього особисті речі без його присутності та його згоди. Під час вилучення телефонів у ОСОБА_14 , та сім-карт у ОСОБА_13 проводився огляд житла без ухвали слідчого судді, чим порушено недоторканість житла. Слідчий експеримент проводився з понятими, які перебували у нетверезому стані та спали, та після всіх процесуальних дій працівники поліції давали їм спиртні напої. Згідно з висновками експертизи, на тілі у потерпілої ОСОБА_10 його крові, слини, сперми, різних частин волосся не виявлено. Під час його впізнання, яке проводилося без адвоката, потерпіла не зазначила за якими ознаками вона його впізнала, а вказала на нього за вказівкою працівників поліції. Крім того звертає увагу суду, що в опису, де вона описувала чоловіка, який її згвалтував, він до такого опису не підходить. Обвинувачений вважає, що всі зібрані докази стороною обвинувачення у справі сфальсифіковані, просив визнати їх недопустимими. Просив критично оцінити характеристику відносно нього з місця проживання, надану стороною обвинувачення, оскільки вона не відповідає дійсності. Звертає увагу суду на те, що всі жителі села, які були допитані в судовому засіданні, позитивно його характеризували та неодноразово вказували, що він ніколи ніякої агресії до людей не проявляв та спиртні напої не вживав. Просить суд закрити провадження у справі та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152 КК України, ч.2 ст. 186 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованованих йому злочинів повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, а саме:
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 07.07.2020 близько 17 год. вона електропотягом виїхала з м. Києва в напрямку м. Ніжин до м.Бобровиця. Вже коли потяг від`їхав від м. Бобровиця, вона зрозуміла, що проїхала свою зупинку. Далі вона вийшла в тамбур першого вагону та в невідомого молодого чоловіка стала цікавитись, де краще їй вийти, щоб повернутися до станції Бобровиця, на що він відповів, що зараз буде зупинка ОСОБА_16 , то їй краще вийти там, бо назад електропотягів вже не має. Потім,коли електропотяг під`їжджав до зупинки ОСОБА_16 до тамбуру вийшов інший молодий чоловік, вона в нього стала цікавитись яким чином їй добратись до м. Бобровиця. Той молодий чоловік сказав, що зараз від залізничної зупинки буде їхати автобус та ним можна доїхати до траси та далі пересісти на попутний транспорт.
Коли потерпіла вийшла з електропотягу, то будь-які транспортні засоби на зупинці були відсутні та всі люди, які вийшли з електропотягу попрямувалив напрямку села. У свою чергу вона також стала йти пішки з тим молодим чоловіком, якого зустріла ще в тамбурі. Він допоміг нести їй пакет з продуктами, вів з нею розмову, під час якої запитав чи могла б вона здогадатися, що він раніше перебував в місцях позбавлення волі. На що вона відповіла, що ні, але після цього вона насторожилася та пішла далі з ним. Він розповідав, що їде від своєї дружини з с. Заворичі. Вона запитувала в нього чи є у нього діти. На що він відповів, що його дружина хворіє на дисплазію та не може мати дітей. Також розповідав, що їй необхідно робити операцію, яка коштує 2000 гривень, але він домовився за безкоштовну операцію.
Коли вони рухались по вулиці, вона бачила, що решта людей, які йшли за ними розходяться по домівках. Вони перейшли автодорогу та потерпіла запитала у того чоловіка, чи це не та траса, щоб їхати в м. Бобровиця, алевін сказав, що ні, та повів її далі. При цьому він сказав, що ще трішки потрібно пройти, та він покаже ту дорогу яка веде до м. Бобровиця. Далі вони разом продовжили рух та підійшли до кладовища, яке розташоване поряд з с. Кобижча, де все було зароще травою та кущами. Вона запитала в того чоловіка куди вони прийшли, але у відповідь він сказав, що це найкоротший шлях до траси.
Коли вони йшли біля кладовища по густій траві той чоловік рухався спереду неї, та вона говорилайому, щоб він йшов попереду, а вона буде йти за ним. Саме тоді він повернувся до неї, швидко підбіг, закривав та здавив їй обличчя рукою, поставив підніжку та звалив на землю. Далі ліг на неї та почав знімати труси іншою рукою, погрожуючи їй, що буде гірше, затуляючи ротову порожнину. Знявши з неї нижню білизну (труси), кинув їх у кущі, розстебнув свої штани та почав вступати з нею в статеві зносини природнім шляхом. Але в нього нічого не виходило, потерпілій було дуже боляче, потім засунув свої пальці до її піхви та почав її збуджувати, направляв свого статевого органу до її ротової порожнини, при цьому змушував до вступу з ним в статеві зносини не природнім способом. Поставив її на коліна, а сам вводив свій статевий орган як вагінально так і анально та в ротову порожнину, постійно перевертав її, міняючи пози. Чи відбулася еякуляція вона сказати не може, але проникнення було. Потім він взяв її сумку та запитав чи має вона гроші, на що вона відповіла, що грошей в неї немає. Їй було дуже страшно, вона просила, щоб він її відпустив, та просила, щоб він вивів її до дороги, думаючи що її хтось побачить чи знайде, так як була впевнена, що він її вб`є, задушить чи заріже. Після цього він забрав гроші із сумки, різко встав та побіг в протилежному напрямку автодороги с. Кобижча - Бобровиця, при цьому сказав,що траса на ліво. Після цього вона зібрала свої речі в сумку та пішла до автодороги, а коли дійшла до господарств, попрохала людей відвезти її до м. Бобровиця, але люди сказали, що транспорту у них немає, та дали мобільний телефон, щоб повідомити в поліцію про факт зґвалтування. Також потерпіла зазначила, що в той час коли невідомий чоловік скоював згвалтування вона відчувала від ньогозапах спиртного. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким вона розповіла про обставини вчинення злочину щодо неї та про особу правопорушника, після чого поїхала у відділ поліції, де вона надала покази та описала злочинця, написала заяву про визнання її потерпілою. Перед оглядом гінеколога вона перевдягнулася та помилася. У поліції, вона впізнала ОСОБА_4 по фотографії під час проведення слідчої дії, на якій були присутні також поняті. Ніяких вказівок зі сторони працівників поліції, щодо впізнання ОСОБА_4 по фотографії не було. У судовому засіданні потерпіла вкзала на обвинуваченого ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила відносно неї згвалтування та грабіж. Підстав обмовляти обвинуваченого та вимагати у нього грошей у неї не має, оскільки раніше ОСОБА_4 вона не знала. Після скоєного ОСОБА_4 , у неї на обличчі були подряпини, а пізніше з`явилися гематоми на руках, які були як наслідок того, що останній хватав її за руки. Обвинуваченого вона не пробачає. До неї приходила мама обвинуваченого, яка просила за сина пробачення, а також сам обвинувачений писав листи, в яких просив підписати мирову угоду.

Показаннями свідка ОСОБА_17 яка показала, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4 . 07.07.2020 року, точно часу сказати не може, її син повідомив її, що їде до м. Київ з приводу пошуку роботи. Додому він повернувся увечері, у тверезому стані, переодягнув шорти. Перед тим як він прийшов додому, вже вдома в них була поліція. Коли запитала у сина, що сталося, чому була поліція, він відповів що побився. Потім він зателефонував у поліцію сам. Бачила телефони, які вилучалися у сусідки, раніше не бачила, щоб ці телефони належали сину. Побитий у той вечір син не був, а як вона приїхала до поліції, то побачила, що у нього було синє око та пухла щока, він не скаржився хто його побив і на її запитання відповідав, що все нормально. Крім цього щодо проведення не законних дій працівників поліції не скаржився. Також свідок вказала, що при затриманні ОСОБА_4 понятих не було, вони були на другий день, все фіксувалося на відеокамеру. Вона вважає, що її син не міг згвалтувати жінку, ніяких поводів до цього не давав, агресії ніякої не проявляв. Має не задовільний стан здоров`я.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала, що вона проживає за адресою АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком. На даний час вона підробляє в м. Києві та майже весь час там знаходиться на роботі, рідко приїжджає до свого господарства в с. Кобижча. У зв`язку з тим, що вона у своєму господарстві тримає котів та собаку, а тому просила свого сусіда ОСОБА_4 , щоб він придивлявся за її господарством та годував тварин. Для цього вона дала ОСОБА_18 ключ від свого будинку, тому він мав до нього вільний доступ. 08.07.2020 року до неї зателефонувала знайома з с. Кобижча та повідомила, що поліція забрала ОСОБА_4 за скоєння ним якогось злочину, але не повідомила за що. 09.07.2020 вона прибула до свого господарства в с. Кобижча та від працівників поліції дізналася про те, що ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні зґвалтування та викрадення 2-х мобільних телефонів. Крім того, поліцейські повідомили, що ОСОБА_4 у її будинку сховав мобільні телефони. Далі в її будинку на одному з ліжків між матрасами за вказівкою ОСОБА_4 , знайшлися два мобільні телефони марки Samsung Galaxy M20 синього кольору та Nokia RM-1172 білого кольору, які вона добровільно видала працівникам поліції. Обшук у її господарстві не проводили, вона сама дала дозвіл працівникам поліції зайти до господарства, притензій не має.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка показала, що вона приймала участь в якості понятої під час добровільної видачі мобільних телефонів ОСОБА_14 . Спочатку ОСОБА_14 та слідчий зайшли до будинку, а після того як вийшли, ОСОБА_14 сама пішла в будинок та винесла з будинку телефони, які знайшла під матрасом. Їй відомо, що ОСОБА_4 мав доступ до її господарства, так як тимчасово за ним приглядав.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка показала, що обвинувачений ОСОБА_4 доводиться їй цивільним чоловіком. 07.07.20 року він зранку приїхав до неї в с. Заворичі, спиртних напоїв не вживав. О 19 год. 40 хв. вона посадила його на електропотяг, щоб він доїхав до с. Кобижча Ніжинського району Чернігівської області. При собі речей не мав, крім телефону та грошей. Приїхавши в с. Кобижчу близько 20 год. 10 хв. він зателефонував їй і повідомив, що вже вдома.

Про дану подію стало відомо наступного ранку, подзвонила його мати та повідомила, що ОСОБА_4 затримали працівники поліції, а потім зателефонувала її сестра ОСОБА_13 . Під час досудового розслідування вона, як свідок не допитувалася, оскільки не мала змоги доїхати до слідчого. Звертає увагу суду на те, що в агресивному стані ОСОБА_4 ніколи не був і алкогольних напоїв не вживає.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка показала, що ОСОБА_4 є цивільним чоловіком її рідної сестри. 07.07.2020 близько 21.00 год. до неї додому прийшов ОСОБА_4 . Вони випили кави та покурили. При розмові ОСОБА_4 показав, їй два телефони Samsung Galaxy M20синього кольору та Nokia RM-1172 білого кольору, пояснивши, що він їх відібрав у хлопця, давши йому ляпаса. Він витягнув з цих телефонів сім-карти, які викинув до смітника, а сам пішов додому з телефонами.

Десь о 05 год. 30 хв. до неї додому приїхали працівники поліції та запропонували їй видати добровільно сім-карти, повідомивши їй, що ОСОБА_4 вказав місце де викинув сім-карти з викрадених телефонів. Постанову про обшук не надавали. Вона добровільно при свідках віддала відро зі сміттям працівникам поліції, хто діставав сім-карти не пам`ятає. Сім-карти були вилучені працівниками поліції за її добровільною видачею, про що вона написала заяву. Видача нею сім-карт відбувалася у веранді будинку. Під час добровільної видачі сім-карт були присутні поняті, які на її думку схожі на людей, які вживають спиртні напої. Під час добровільної видачі сім-карток працівниками поліції складалися письмові документи, які вона підписала.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка показала, що вона працює в лікарні КНП «Бобровицька опорна лікарня» лікарем - гінекологом. Точної дати та часу не може сказати, але пам`ятає, що зразки мазків потерпілої ОСОБА_10 вона видавала працівникам поліції згідно постанови, які були запаковані у пробірці з підписом і ввесь час зберігалися у холодильнику.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка показала, що вона працює в лікарні КНП «Бобровицька опорна лікарня» лікарем - гінекологом. Влітку у 2020 році, конкретно дату не пам`ятає, ОСОБА_10 працівниками поліції було доставлено до лікарні. Під час огляду потерпілої нею було встановлено, що жінка давно не веде статеве життя, у неї були вираженні ознаки згвалтування, які проявлялися саднами в ділянці піхви та вульварного кільця, які кровоточили під час огляду. Під час огляду потерпіла скаржилася, що її зґвалтували. Вона взяла мазки із піхви, прямої кишки та навколо пупкової зони. Мазки, які вона взяла зберігала в холодильнику, де крім медичних працівників, доступ іншим особам заборонений. Мазки зберігалися в холодильнику до моменту вилучення їх працівниками поліції. Вранці приїхав експерт ОСОБА_23 , він оглянув потерпілу, взяв мазки повторно та зробив такий самий висновок як і вона сама.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що він проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Всі слідчі дії, які проводились за його участю та інших слідчих, проводилися в рамках чинного законодавства, ніяких незаконних дій не було. Крім того зазначає, що в ДБР знаходиться кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 про незаконні методи слідства. Наскільки йому відомо то нікому про підозру не повідомлялося. Свідок вказує, що сам проводив слідчі дії, які фіксувалися у протоколах, залучалися поняті та адвокат, відповідно ці данні занесені до протоколів. У протоколах слідчих дій ним зазначалися пояснення зі слів ОСОБА_4 . У експертизі ніяких змін не було, матеріали кримінального провадження не змінювалися. ОСОБА_4 ніяких заяв відносно працівників поліції щодо побиття не заявляв. Крім того, вказав, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомив, що мобільні телефони, які він забрав у потерпілої, заховав у господарстві ОСОБА_14 . З дозволу власника господарства, ОСОБА_14 він зайшов до двору, а потім до будинку та повідомив їй, що в її будинку ОСОБА_4 заховав мобільні телефони. Оскільки ОСОБА_14 не могла сама знайти ці телефони, він зателефонував у поліцію, де йому повідомили, що ОСОБА_4 назвав місце де їх заховав, про що він і повідомив ОСОБА_14 та вийшов на вулицю. Після цього ОСОБА_14 винесла телефони. Всі протоколи він писав в будинку ОСОБА_14 з її дозволу. Ніякого обшуку, пов`язаного з вилученням телефонів не проводилося. Ескпертиз слідів пальців рук на телефонах на проводилось, оскільки у цьому не було потреби, враховуючи визнавальні покази підозрюваного. Зразки для проведення експертизи він відбирав на підставі постанови прокурора, відповідно до норм КПК України. Затримання ОСОБА_4 проводилося у час, місці, вказному у протоколі затримання, у присутності адвоката, особистий огляд проводився при понятих, про що свідчать відповідні підписи у протоколі, ніяких зауважень, заперечень від ОСОБА_4 на надходило. Показання на досудовому слідстві обвинувачений давав добровільно.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який показав, що він приймав участь у якості понятого у слідчих діях у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , був присутнім при складанні протоколів з іншим понятим, які складав слідчий та зачитував їх вголос. Зміст протоколів відповідав фактичним обставинам. Під час проведення слідчих дій алкоголь не вживав. Щодо кількості проведення слідчих дій не пам`ятає. Під час проведення слідчих дій обвинувачений показував на місцевості та розповідав про вчинений ним злочин добровільно. На тілі обвинуваченого тілесних ушкоджень синців не було.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який показав, що він приймав участь у якості понятого у слідчих діях у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 . Він приймав участь в якості понятого під час добровільної видачі сім- карт під господарством ОСОБА_13 . Після складання протоколу, зміст якого відповідав дійсності, був прочитаний та ним підписаний.

Показаннями свідка ОСОБА_26 показав, що він приймав участь в якості понятого у слідчих діях у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 . Він приймав участь в якості понятого під час добровільної видачі ОСОБА_13 сім карт, а також під час вилучення біологічних зразків ОСОБА_10 у лікарні. Всі процесуальні документи ним підписувалися і відповідали змісту проведення слідчих дій.

Допитаний у судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_27 пояснив, що ним був виготовлений висновок експерта за номером №106 від 08.07.2020. Слідчий ОСОБА_15 зразки з рук та слини з ротової порожнини обвинуваченого не надавав йому, так як ці зразки передаються у поліцію та не стосуються судової експертизи і є речовими доказами. ОСОБА_4 вказав, що 07.07.2020 року в селі Кобижча увечері 20 години на вулиці на території залишеного табору забрав у невідомої жінки 2-а мобільних телефони. Жінку не бив, згвалтування не було по причині того, що він був у нетверезому стані і був невспромозі здійснити статевий акт. У ОСОБА_4 травм голови та інших травм на тілі не було, зі слів був не одружений, знаходиться в цивільному шлюбі. Дітей не має. У 2019 році була операція з приводу виразки 12-ти пальної кишки. 07.07.2020 року в 21.30 годині купався вдома. З його слів 04.07.2020 року побився з знайомими, працівники поліції тілесні ушкодження не завдавали. Також експерт додав, що судово-медична експертиза друкується у 2 примірниках. Один екземпляр (оригінал) віддається до слідчих органів, прокуратури, суду та інше. Другий примірник (копія) відсилається в Чернігівський архів, тобто заміна, підміна висновку неможлива.

Допитаний в судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_28 дав показання про те, що ним у кримінальному провадженні була проведена молекулярно-генетична експертиза № СЕ -19-20/23358-Б від 29.09.2020 року. Гінетичні ознаки клітин і слідів сперми, виявлених у гінекологічному мазку з ділянки живота потерпілої ОСОБА_10 є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним вказаних вище кримінальних правопорушення, також підтверджується даними, які містяться у:

-протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, де ОСОБА_10 повідомила, що 07.07.2020 року близько 20 год. невстановлена особа чоловічої статті із застосуванням фізичної сили вчинила відносно неї дії сексуального характеру без її добровільної згоди;

-рапорті слідчої СВ Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_29 до Т.в.о. начальника Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівськійц області ОСОБА_30 від 07.07.2020, де вона повідомляє про те, що в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000238 від 07.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.152 КК України, було встановлено, що 07.07.2020 близько 20.30 невідомий чоловік після вчинення дій сексуального характеру без добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 , відкрито викрав належні їй два мобільних телефони марки Самсунг. Оскільки в діях невстановленого досудовим розслідуванням чоловіка вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, просить його дозволу на реєстрацію даних матеріалів до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України»;

-рапорті ст. інспектора-чергового СРПП №2 Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_31 , який повідомляє т.в.о начальника Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_32 , що 07.07.2020 року о 21.05 надійшло повідомлення зі служби 102, в якому заявниця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомляє, що 20 хв. тому до неї підійшов незнайомий чоловік та запропонував провести до зупинки та після чого силою затягнув до кладовища де згвалтував та забрав 2 мобільних телефони. Прикмети чоловіка: зріст близько 185 см, 25-28 років, худої тілобудови, охайно вдягнутий, футболка бірюзового кольору та джинси. Швидка не потрібна. Телефон, який забрав марки - самсунг чорного кольору, номер НОМЕР_1 ;

-протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2020 року 01.00 год. до 01. год. 20 хв., де ОСОБА_10 на пред`явлених чотирьох фотознімках на фото №3 впізнала особу, яка скоїла відносно неї кримінальне правопорушення, а саме згвалтування та відкрите заволодіння її двома мобільними телефонами. Вона вказала на особу на фото №3, як на особу злочинця та зазначила, що впізнала його по зовнішньому виразу обличчя, зачісці та залисинах, які є на голові. ОСОБА_10 в категоричній формі зазначила, що особа на фото №3 це саме та особа, яка скоїла відносно неї злочин;

-довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2020 року за участі ОСОБА_10 на фото № 3 зображено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ;

-довідці, виданій ОСОБА_10 , 1954 року народження, про те, що вона 08.07.2020 року відвідувала лікаря-гінеколога в жіночій консультації м. Бобровиця. Під час огляду лікарем були виявлені ознаки згвалтування, які проявляються саднами в ділянці піхви та вульварного кільця, які кровоточили під час огляду;

-протоколі отримання зразків для експертизи від 08.07.2020 у приміщенні каб.№219 Бобровицького відділення поліції за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-а, Чернігівської області, за участю потерпілої ОСОБА_10 , понятих: ОСОБА_33 , ОСОБА_24 , згідно якого на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від «08» липня 2020 року, було відібрано у потерпілої ОСОБА_10 зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Відібрані зразки букального епітелію на ватній паличці поміщено до паперового конверту, також до паперового конверту поміщено чистий контрольний зразок ватної палички. Конверт було опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1»;

-протоколі отримання зразків для експертизи від 08.07.2020 у приміщенні каб. №219 Бобровицького відділення поліції за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-а, Чернігівської області, за участю потерпілої ОСОБА_10 , понятих: ОСОБА_33 , ОСОБА_24 , згідно якого на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від «08» липня 2020 року, було відібрано у потерпілої ОСОБА_10 зразки слини та змивів з верхніх кінцівок обох рук для проведення судової імунологічної та судової цитологічної експертизи. Відібрані зразки слини з контрольним зразком марлі які знаходяться в окремих паперових конвертах поміщено до одного більшого загального паперового конверту, який опечатаного печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1», відібрані змиви з рук також поміщено до окремих паперових конвертиків та контрольний зразок в подальшому поміщено до одного загального паперового конверту, який опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1»;

-протоколі отримання зразків для експертиз від 08.07.2020 року у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Бобровицька ЦРЛ», за участю потерпілої ОСОБА_10 , понятих: ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 08.07.2020, було відібрано у потерпілої ОСОБА_10 зразки крові для проведення судової експертизи. Відібрання зразків крові проведено за участю працівника КНП «Бобровицька ЦРЛ», ОСОБА_36 . Відібрані зразки крові в кількості 5 мл., які знаходяться в медичному шприці, поміщено до паперового конверту;

-протоколі огляду місця події та ілюстративними таблицями від 08.07.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_10 , в присутності понятих: ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , яким встановлено, що в с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області є вул. 30 років Перемоги з якої при русі зі сторони м.Бобровиця в ліво мається з`їзд на польову асфальтовану дорогу, яка розташована перпендикулярно вул. 30 років Перемоги. Дана асфальтована дорога прямує до вул. Матросова с. Кобижча. При русі по вказаній асфальтованій дорозі на відстані 780 метрів з правої сторони розташовані хащі на території колишнього тракторного табору. Праворуч від асфальтованої дороги мається грунтова зароща травою дорога, на відстані 23 метрів в кущах виявлено витопчену траву. Потерпіла ОСОБА_10 вказала, що в на цьому місці відносно неї скоєно зґвалтування, та відкрите заволодіння невідомим чоловіком двома мобільними телефонами. На місці витопченої трави виявлено в`язку ключів, ручку кулькову, олівець, гроші, монети в сумі 3 гривні. Далі на цьому місці ж виявлено жіночі труси білого кольору з біологічними залишками;
-заяві ОСОБА_13 від 08.07.2020, згідно якої вона добровільно видає працівникам поліції три сім-картки мобільних операторів Київстар, Лайфсел та Водафон, які 07.07.2020 у вечірній час ОСОБА_4 дістав з невідомих їй двох телефонів та викинув у відро для сміття, що мало місце у веранді будинку за місцем її проживання та зі слів обвинуваченого телефони відібрав у якогось хлопця, що також мало місце 07.07.2020 р.;
-даними протоколу огляду предмету від 08.07.2020 року, в присутності понятих: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , за адресою: АДРЕСА_3 під час якого були оглянуті 3-и сім картки, які 07.07.2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_13 , витяг з невідомих їй 2-х телефонів, один сенсорний «Samsung», інший звичайний та викинув картки у відро для сміття, при цьому вказав, що телефони відібрав у хлопця, але в кого саме не сказав;
-заяві ОСОБА_14 від 09.07.2020, в якій вона добровільно видає працівникам поліції два мобільні телефони марки Samsung Galaxy M20 синього кольору та Nokia RM-1172 білого кольору, які знайшла на ліжку під матрасом у своєму будинку. Мобільні телефони в будинку залишив ОСОБА_4 , так як мав доступ до її будинку;
-даними протоколу огляду предмету від 09.07.2020 року, в присутності понятих: ОСОБА_19 , ОСОБА_39 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було проведено огляд мобільного телефону марки Samsung Galaxy M20, синього кольору та мобільного телефону марки Nokia RM-1172, які добровільна надала ОСОБА_14 , які в її будинку сховав її сусід ОСОБА_4 , який мав доступ до її будинку;
-протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08 липня 2020 року, згідно якого, ОСОБА_4 , 26.10.1992 було затримано в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000238 від 07.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152 КК України, ч.2 ст.186 КК України - 08 липня 2020 року о 06 годині 40 хвилин, Бобровицьке відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-А, фактичне місце та час затримання: 08 липня 2020 року о 06 годині 10 хвилин в АДРЕСА_1 , у присутності осіб ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , Затриманому ОСОБА_4 було повідомлено згідно ч.4 ст. 208 КПК України підстави затримання та про затримання повідомлено матір ОСОБА_17 . Ознайомившись з підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, ОСОБА_4 клопотань, доповнень, зауважень щодо затримання не мав. Крім того слідчим у кримінальному провадженні - ОСОБА_15 на підставі ч.3 ст.208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.233 і ст.236 КПК України, в період часу з 06.50 по 07.00 год. 08.07.2020 року, у присутності понятих: ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , за участі захисника ОСОБА_11 провів обшук затриманого ОСОБА_4 , під час якого на ньому виявлено нижню білизну, в які він був одягнений, а саме чоловічі труси синього кольору, трикотажні, які було поміщено до спеціального паперового конверту вилучено до Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області; футболку сіро-біло-чорного кольору та шорти зеленого кольору поміщено до спеціального паперового конверту вилучено до Бобровицького ВП ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;
-протоколі отримання зразків для експертизи від 08.07.2020 року в приміщенні каб.№219 Бобровицького відділення поліції, за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-а, Чернігівської області, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_11 , понятих: ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 08.07.2020 року слідчим відібрано у підозрюваного ОСОБА_4 зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи: відібранні зразки букального епітелію на ватній паличці поміщено до паперового конверту, також до паперового конверту поміщено чистий контрольний зразок ватної палички. Конверт було опечатано печаткою Бобровицького ВП ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1»;
-протоколі отримання зразків для експертизи від 08.07.2020 року в приміщенні каб.№219 Бобровицького відділення поліції, за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-а, Чернігівської області, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_11 , понятих: ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 08.07.2020 року відібрано у підозрюваного ОСОБА_4 зразки слини та змивів з верхніх кінцівок обох рук для проведення судової імунологічної та судової цитологічної експертизи: відібрані зразки слини з контрольним зразком марлі, які знаходяться в окремих паперових конвертах поміщено до одного більшого загального паперового конверту, який опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1» відібрані змиви з рук також поміщено до окремих паперових конвертиків та контрольний зразок подальшому поміщено до одного загального паперового конверту, який опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1»;
-протоколі отримання зразків для проведення експертизи від 08.07.2020 року у приміщенні Комунального некомерційного підприємства, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , понятих: ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи відібрано у підозрюваного ОСОБА_4 зразки крові для проведення судової експертизи. Відібрання зразків проведено за участі працівника КНП «Бобровицька ЦРЛ» ОСОБА_36 . Відібрані зразки крові в кількості 5 мл., які знаходяться в медичному шприці, поміщено до паперового конверту;
-протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 30.07.2020 року у приміщенні КНП «Бобровицька ЦРЛ» (акушерсько-гінекологічне відділення) у присутності ОСОБА_21 , за участі понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_43 , на підставі ухвали слідчого судді від 22.07.2020 року про тимчасовий доступ до речей і документів слідча у кримінальному провадженні ОСОБА_44 вилучила біологічні зразки належні ОСОБА_10 , а саме мазкі, які в неї було відібрано під час гінекологічного огляду 08.07.2020, 3 пробірки з марлевими тампонами;
-протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтролю особи від 18 вересня 2020 року ОСОБА_4 під час якого фіксувалася розмова останнього з іншим співрозмовником, де ОСОБА_4 розповідав про деталі вчинення ним злочину за ст. 186 ч.2 КК України та не пам`ятає про деталі вчинення злочину за ст. 152 КК України, так як був у нетверезому стані;
-даними протоколу слідчого експерименту від 08 липня 2020 року та відеозаписом до нього за участю ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , під час якого обвинувачений розповів та показав при яких обставинах він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 186 КК України та ч.1 ст. 152 КК України, а саме вказав, що 07.07.2020 року близько 19 год. 10-15 хв., на приміському електропотязі сполученням Київ-Ніжин, поїхав від своєї співмешканки ОСОБА_45 , а саме з залізничної платформи "Заворичі", що в с.Заворичі, Броварського району, Київської області до залізничної платформи "Попудренка", що в с.Кобижча, Бобровицького району, Чернігівської області з метою, щоб дістатися додому. Приїхавши до залізничної платформи "Попудренко", десь близько 20 год., вийшов на даній зупинці разом з іншими людьми. Серед осіб, які вийшли з приміського електропотягу була жінка на вік близько 50 років, яка почала в людей запитувати на якій зупинці вона вийшла, на що хтось з людей їй відповів, що в с.Кобижча. Коли він зійшов з залізничної платформи, то дана невідома йому жінка спитала його, де можна зупинити попутку, щоб доїхати до м. Бобровиця, на що він їй відповів, що йде в даному напрямку та може її провести. Вона погодилася і вони пішли через вул. Київська в бік вул. 30 років Перемоги, де і проходить автодорога в напрямку м.Бобровиця, однак коли дійшли до дороги то дана жінка дістала мобільний телефон і в цей час в нього виник умисел заволодіти даним телефоном, але так як вони перебували в місці де могли з`явитися люди, то він вирішив відвести її далі де не має людей. Після чого повів її до асфальтованої дороги, що на окраїні с.Кобижча, яка веде до приміщення колишньої контори (вул. Матросова) та коли по даній дорозі пройшли кладовище, оглянувся, встановив, що місце є безлюдним і вирішив реалізувати свій злочинний намір. У цей час він йшов попереду, а жінка йшла по заду нього. Після чого він розвернувся до неї, потім підійшов до неї, взяв її за руки, та штовхнув її і вона впала на землю. Потім взяв її жіночу сумочку, витрусив з неї всі речі, які там знаходилися. З сумочки випали різні речі та 2 телефони. Дані телефони, а саме Samsung SM-M20 сенсорний синього кольору, та Nokia RM-1172 звичайна білого кольору забрав та поклав собі до кишені шортів. Інших речей не брав. Потім для задоволення своїх сексуальних потреб у нього виник умисел згвалтувати дану жінку і реалізуючи свій злочинний намір, він став з неї знімати нижню білизну, а саме труси та після того як їх зняв намагався вступити з нею в статеві зносини, однак цього зробити не вдалося, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння та статевий орган в стан збудження не прийшов. Жінка в цей час намагалася його відштовхнути. У результаті чого підвівся з неї, вказав тій куди йти до траси, а сам швидко пішов до села через стежки. Хто дана жінка відносно якої він скоїв злочин він не знає та бачив її вперше;
- даними висновку судово медичної експертизи № 107 від 08.07.2020, відповідно до якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: 3-ри синця на обличчі. Тілесні ушкодження у вигляді синців спричинені по механізму удару та стиснення. Тілесні ушкодження у вигляді одного синця на носі та одно синця на нижній губі могли бути спричинені при одноразовому стисненні пальцями руки. Тілесне ушкодження у вигляді одного синця на обличчі - в лівій виличній ділянці - могло бути спричиненим як при одноразової травматичної дії тупого предметі по механізму удару (рукою) так по механізму стиснення пальцями руки і могли бути отриманими одночасно з синцями розташованими на носі та нижній губі. Давність заподіяння всіх наявних тілесних ушкоджень може відповідати строку 07.07.2020 року. Тілесні ушкодження на верхніх кінцівках характерні для самозахисту у гр. ОСОБА_10 не виявлені. Всі наявні тілесні ушкодження як кожне окремо так і в їх сполученні відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу не спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. При судово-імунологічному дослідженні вмісту піхви, вмісту прямої кишки, вмісту ротової порожнини громадянки ОСОБА_10 1954 року народження сперма не знайдена, також не знайдені інші речовини у тому числі небіологічні. Але місту з піхви виявлена кров. Також в місту з піхви та в місту прямої кишки слина не виявлена. У громадянки ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження в області статевих органів, а саме крововиливи в слизову оболонку передвір`я піхви з поверхневими ранками, які кровоточать та крововиливи в слизову оболонку малих статевих органів, які могли бути заподіяними статевим членом по механізму тертя при статевому акті в строк 07.07.2020 року. Всі наявні тілесні ушкодження як кожне окремо так і в їх сполученні відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу не спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Судово-медичні дані про негативні наслідки або тяжкі наслідки відсутні;

-даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-20/23358-Б від 29.09.2020, відповідно до якого у наданих на дослідження гінекологічних мазках з піхви (об`єкт №1) і прямої кишки (об`єкт №2) потерпілої ОСОБА_10 виявлено кров людини та клітини з ядрами, слідів сперми не виявлено. У наданому на дослідження гінекологічному мазку з ділянки живота потерпілої ОСОБА_10 (об`єкти № №3.1, 3.2) виявлено клітини з ядрами та сліди сперми, слідів крові не виявлено. Встановлено генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у гінекологічних мазках з піхви (об`єкт №1) і прямої кишки (об`єкт №2) потерпілої ОСОБА_10 та клітин і слідів сперми, виявлених у гінекологічному мазку з ділянки живота потерпілої ОСОБА_10 (об`єкти № № 3.1, 3.2), які наведено в таблиці результатів дослідження 1.1, додатку 1. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у гінекологічних мазках з піхви (об`єкт № 1) і прямої кишки (об`єкт № 2) потерпілої ОСОБА_10 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 .Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 тав об`єктах №№ 1,2 складає 2,5 х 10-37. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,99 х 1036 осіб.Походження слідів крові та клітин, виявлених в об`єктах №№ 1, 2 від ОСОБА_4 виключається.
Генетичні ознаки клітин і слідів сперми, виявлених у гінекологічному мазку з ділянки живота потерпілої ОСОБА_10 (об`єкти № № 3.1, 3.2) є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_10 ;
-даними висновку судової товарознавчої експертизи №854 від 04.09.2020, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки Nokia лінійки 230 моделі RM-1172 (в редакції постанови про доручення проведення судової експертизи: «марки Nokia моделі RM-1172»), що був в експлуатації, з урахуванням зносу, станом на 07.07.2020 могла становити 599, 25 грн. (п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 25 копійок). Ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung лінійки Galaxy М20 моделі SM-M205F/DS (модель уточнено у відповіді на клопотання), що був в експлуатації, з урахуванням зносу, станом на 07.07.2020 могла становити 2856,83 грн. (дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень 83 копійки);
-даними висновку судово-медичної експертизи №106 від 08.07.2020, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мається тілесні ушкодження у вигляді 1-го синця на обличчі в ділянці лівого ока.Тілесне ушкодження спричинене одноразовоюдією тупого предмета по механізму удару і могло бути заподіяно в наслідок нанесення одного удару рукою в період час 04.07-07.07.2020 року, конкретно визначити не можливо.Громадянин ОСОБА_4 в момент заподіяння тілесного ушкодження міг знаходиться як в вертикальному або близькому до нього положенні так і в горизонтальному зверненим обличчям до травматичної дії тупого предмета.Відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2 б 2.3.5, 4.6 « Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» наявне тілесне ушкодження відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу не спричиняє за собою здоровя.При судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члена та волосся з лобка громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кров, слина, клітини вагінального епітелію, ротової порожнини, прямої кишки та елементи калу не виявлені;

-даними висновку судово-психіатричного експерта №149 від 08.04.2021, у ОСОБА_4 в наданих на час обстеження об`єктах експертного дослідження психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності на період часу, до якого відносяться кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, а також на даний час, не виявлено. В матеріалах кримінального провадження, а також у даних теперішнього психіатричного обстеження у підекспертного на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності.
ОСОБА_4 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальні правопорушення у вчиненні яких він обвинувачується був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. У ОСОБА_4 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане, на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показане.
ОСОБА_4 за його психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру не показані.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши всі докази у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of December 1998, Series A no.146, p.33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Зокрема, відповідно до положень ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з вимогами ч.4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_12 просили виправдати обвинуваченого за відсутністю належних та допустимих доказів, які б могли доводити винуватість обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні та закрити кримінальне провадження за недоведеністю.

Суд розглянувши вище наведені доводи та всі інші заперечення, на які посилалась сторона захисту у судовому засіданні та в письмових клопотаннях обвинуваченого щодо відсутності належних та недопустимих доказів у кримінальному провадженні, приходить до наступного висновку з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Ст. 91 КПК України містить перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Ч.2 ст.9 КПК України вказує, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У той час, як виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу (ч. 1 ст. 373 КПК України).

Суд також вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Суд не приймає доводи обвинуваченого про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося з порушенням норм Закону, що потягло за собою тяжкі наслідки, оскільки такі наслідки в судовому засіданні не встановлено з огляду на таке.

Підставою для визнання зібраних в ході досудового розслідування доказів неналежними та недопустимими обвинувачений ОСОБА_4 вважає факт його незаконного затримання 07.07.2020 року о 21 год. 30 хв., а запис в протоколі про те, що він був затриманий 08.07.2020 о 06 год. 10 хв., є не правдивим. Під час його затримання працівники поліції з 07.07.2020 року з 22.00 години до 08.07.2020 9.00 год. тримали його в кайданках, застібнутих за спиною, не давали пити води, відмовлялися відвести до вбиральні та перед допитом, який проводився без адвоката, наносили йому тілесні ушкодження, а коли він просив послабити кайданки, то працівники поліції йому відмовляли, посилаючись на відсутність ключа. Таким чином він змушений був терпіти болі. При затриманні не роз`яснили йому права. Під час такого побиття до кабінету заходив прокурор ОСОБА_5 , але ніяких мір не приймав. Вважає, що такими діями працівники поліції його катували і він вимушений був себе оговорити.

Такі твердження обвинуваченого ОСОБА_4 не заслуговують на увагу оскільки, фактичне затримання обвинуваченого ОСОБА_4 проводилося 08 липня 2020 року за участю захисника ОСОБА_11 в присутності понятих: ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , що зафіксовано у відповідному протоколі від 08 липня 2020 року. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 підтвердив що він приймав участь у всіх слідчих діях у даному кримінальному провадженні, які були зафіксовані слідчим у відповідних документах, ним були зачитані вголос, відповідали дійсності і після цього були ним власноручно підписані. Про те, що даний свідок перебував у нетверезому стані, а після слідчих дій працівниками поліції надавалися спиртні напої є вимислом обвинуваченого і ніяким доказом не підтверджено. Його посилання на те, що допитана в судовому засіданні в якості свідка його мати ОСОБА_17 бачила, як у ОСОБА_24 з голови спадав картуз і він практично спав, не можуть бути доказами на підтвердження перебування понятого під час слідчої дії в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вище вказаний свідок не вказала ознаки сп`яніння, не дивлячись на те, що вона не має статусу визначати у особи стану алкогольного сп`яніння та є матір`ю обвинуваченого. Тому суд до її показань ставиться критично. Крім того із протоколу затримання вбачається, що згідно ч.3 ст. 42 КПК України затриманому ОСОБА_4 були роз`яснені його права та обов`язки як затриманого, де він ознайомився та розписався в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_11 та вказав, що клопотань доповнень, зауважень щодо затримання у нього не було, а також отримав копію даного протоколу, про що розписався.
Суд також не бере до уваги посилання обвинуваченого на те, що при проведенні слідчого експерименту за його участю, він під тиском працівників поліції давав зізнавальні покази щодо вчинення ним злочинів в яких його обвинувачують, оскільки, як видно з протоколу проведення слідчого експерименту від 08 липня 2020 року та відеозапису, дана слідча дія проводилася з метою перевірки і уточнення відомостей, щодо обставин вчинення злочинів ОСОБА_4 , передбачених ч.1 ст. 152 КК України, ч.2 ст. 186 КК України. На пропозицію слідчого, ОСОБА_4 за участю свого захисника ОСОБА_11 , понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_33 , добровільно дав згоду розповісти та відтворити при яких обставинах він вчинив кримінальні правопорушення та перебуваючи на місці їх вчинення, показав та розповів про обставини та механізм вчинення кримінальних правопорушень. Після проведення даної слідчої дії був складений протокол, які підписали всі учасники, в тому числі і ОСОБА_4 , ніяк зауважень та скарг ні від нього, ні від його захисника ОСОБА_11 , який в повній мірі забезпечував права на захист ОСОБА_4 не надходило. Про те, що під час проведення слідчого експерименту на ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції чинився тиск судом не встановлено. Таким чином підстав для визнання протоколу проведення слідчого експерименту неналежним та не допустимим доказом у кримінальному провадженні у суду не має, оскільки суд не вбачаєпорушень кримінального процесуального закону при проведенні даної слідчої дії, яка б мала наслідок визнання даного доказу недопустимими.
Повідомлення обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, розслідується четвертим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що відповідні витяги надала сторона захисту, тому суд не вбачав законних підстав перевіряти дані факти. Суд звертає увагу на той факт, що із довідок лікаря, наданих стороною обвинувачення вбачається, що 08.07.2020 року ОСОБА_4 був оглянутий лікарем хірургом, яким було встановлено на його тілі несвіжі подряпини в ділянці лівого предпліччя, а згідно даними висновку судово-медичної експертизи №106 від 08.07.2020 на тілі ОСОБА_4 мається тілесне ушкодження, спричинене одноразовоюдією тупого предмета по механізму удару і могло бути заподіяно в наслідок нанесення одного удару рукою в період час 04.07-07.07.2020 року, конкретно визначити не можливо.Суд з цього приводу також бере до уваги показання експерта ОСОБА_27 , який пояснив, що під час спілкування з ОСОБА_4 , останній повідомив йому, що 04.07.2020 року він побився з знайомими, працівники поліції тілесні ушкодження не завдавали. Таким чином, підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 давав показання на досудовому розслідування, в яких визнавав себе винуватим у вчиненні злочинів під примусом працівників поліції, у суду не має, що також підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідка поняті, які приймали участь у слідчих діях.

Суд також не може погодитися з доводами обвинуваченого про те, що слідчі дії проводити в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. заборонено законом, крім виняткових випадків та звертав увагу суду на той факт, що слідча дія пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у даному кримінальному провадженні проводилася 08.07.2020 року в 01 год. 00хв до 01 год. 20 хв. Вважає, що в даному випадку виняткового випадку не було.

Відповідно до ст. 223 ч.4 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного. Таким чином, проведені слідчим у кримінальному провадженні слідчі дії були проведені, як невідкладний випадок з дотриманням вимог КПК України з огляду на таке.

Відповідно до ст. 228 КПК України, яка регламентує порядок проведення пред`явлення особи для впізнання, не містить в собі імперативної вимоги обов`язкового проведення впізнання наживо з підозрюваною особою.

Відповідно до ч.6 ст. 228 КПК України, за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

Під час досудового розслідування вказана необхідність була обумовлена тим, що особа обвинуваченого на той час, а саме на 01.00 год. 08.07.2020 року була не встановлена, слідчим було прийнято рішення про проведення впізнання за фотознімками з потерпілою в присутності понятих, які проведені у відповідності до вимог ст. 228 КПК України. Із даного протоколу вбачається, що потерпіла вказала за якими ознаками вона впізнала особу - обвинуваченого ОСОБА_4 , який скоїв відносно неї кримінальні правопорушення - згвалтування та грабіж. Як зазначила сама потерпіла в судовому засіданні, ніяких вказівок зі сторони працівників поліції щодо впізнання обвинуваченого, вони не давали.Доводи обвинуваченого про те, що вона не могла його впізнати по залисинам на голові, по виразу по обличчі, оскільки він був у картузі, є неспроможними з огляду на таке. Під час судового засідання 06.10.2021 року обвинувачений заявив, що 07.07.2020 року він взагалі не зустрічався з потерпілою. Такі його розбіжності в показах, суд розцінює, як самозахист, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене суд вважає даний доказ належним та допустимим.

Як зазначив обвинувачений, що всупереч вимогам КПК України за ввесь час досудового розслідування йому не було вручено копій експертиз, копій допиту свідків, потерпілої. Такі його твердження суд не бере до уваги, оскільки обвинуваченому та його захиснику відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування 30 вересня 2020 року йому в присутності його захисника надавався доступ до матеріалів кримінального провадження, з якими він ознайомився 30 вересня 2020 року, про що власноручно зазначив у протоколі та написав, що клопотань, доповнень, зауважень у нього не має, а вручення йому вище вказаних копій документів без його клопотань нормами КПК України не передбачено.

Крім цього обвинувачений зазначає, що слідчий ОСОБА_15 брав у нього на експертизу мазки рук та слини без понятих та адвоката, що не входить у його повноваження і повинен відбирати зразки експерт. Вважає, що всі зразки, які були у нього відібрані були підроблені, а його особисті речі були вилучені без його присутності та його згоди.

Така позиція обвинуваченого не узгоджується з нормами ст. 245 КПК України відповідно до якої, у повноваження слідчого входить відібрання біологічних зразків для проведення експертизи. Із досліджених у кримінальному провадженні доказів вбачається, що 08.07.2020 року відповідно до постанов про отримання зразків для експертизи слідчий у кримінальному провадженні, на підставі постанов прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи, у присутності понятих відібрав у потерпілої зразки букального епітелю для проведення молекулярно-генетичної експертизи, зразки слини та змивів з верхніх кінцівок обох рук для проведення судової імунологічної та судової цитологічної експертизи та відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 08.07.2020 року в приміщенні каб.№219 Бобровицького відділення поліції, за адресою: м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28-а, Чернігівської області, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_11 , понятих: ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , на підставі постанови прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи від 08.07.2020 року відібрано у підозрюваного ОСОБА_4 зразки слини та змивів з верхніх кінцівок обох рук для проведення судової імунологічної та судової цитологічної експертизи: відібрані зразки слини з контрольним зразком марлі, які знаходяться в окремих паперових конвертах поміщено до одного більшого загального паперового конверту, який опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1» відібрані змиви з рук також поміщено до окремих паперових конвертиків та контрольний зразок подальшому поміщено до одного загального паперового конверту, який опечатано печаткою Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області «Для довідок №1». Таким чином такі його вище вказані твердження не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.Про те, що відібрані зразки були підмінені судом не встановлено , а стороною захисту не доведено.
Обвинувачений у судовому засіданні та в письмових поясненнях також зазначає, що вилучення у нього 08.07.2020 року речей, сім-карток у ОСОБА_13 та мобільних телефонів у господарстві ОСОБА_14 проводилося без ухвали слідчого судді, що суперечить нормам КПК України та порушено недоторканість житла і дані речі не визнані речовими доказами. З такими доводами обвинуваченого суд не може погодитися з огляду на таке.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Положення вказаної норми процесуального закону засновані на вимогах ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають загальній засаді кримінального провадження, що міститься у ст. 13 КПК.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30).

"Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки...", - проголошується у ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конкретизуючи зазначений міжнародний правовий стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканності житла та іншого володіння особи, кримінальний процесуальний закон установлює імперативну вимогу про неможливість проникнення до вказаних об`єктів та встановлює винятки із загального правила - можливість такого проникнення тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ними володіє.

Закон не вказує, у якій формі має бути викладена добровільна згода особи, яка є володільцем житла. Уявляється, що форма згоди повинна бути письмовою. Про те, що проникнення відбулося за добровільною згодою особи, також можна зазначити у протоколі обшуку чи огляду, засвідчивши згоду підписом власника.

Закон також закріплює випадки, коли обмеження права на недоторканність житла чи іншого володіння особи може бути здійснено в іншому, ніж передбачений ч. 1 статті 233 КПК, порядку. Такі випадки мають невідкладний характер, є винятком із загального правила і пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Тобто, закон розділяє два законних випадки проникнення до житла особи для проведення огляду або за добровільною згодою цієї особи, або за ухвалою слідчого судді.

Таким чином, аналізуючи вищезазначений міжнародний стандарт та конституційне положення щодо забезпечення недоторканності житла можна зробити висновок, що огляд місця події в домоволодінні особи може бути проведений на підставі лише добровільної згоди цієї особи після отримання якої дозвіл слідчого судді на такий огляд не потрібен.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у своїй заяві ОСОБА_13 , добровільно видала працівникам поліції сім-картки мобільних операторів, які 07.07.2020 року у вечірній час ОСОБА_4 дістав з невідомих їй двох мобільних телефонів та викинув у відро для сміття. Відповідно до протоколу огляду предмету від 08.07.2020 року, слідчим за участю понятих були оглянуті сім-карти мобільних операторів в кількості 3 шт., які видала ОСОБА_13 перебуваючи по вул. Котляревського в с. Кобижча біля будинку № 1.

Крім того, як видно із заяви ОСОБА_14 , вона добровільно видала працівникам поліції два мобільних телефони, які найшла у своєму будинку під матрацом та вказала,що їх залишив ОСОБА_4 , який мав доступ до її будинку. Відповідно до протоколу огляду предмету від 09.07.2020 року слідчий в присутності понятих оглянув два мобільних телефони марки Samsung Galaxy M20 синього кольору та марки Nokia RM-1172, які видала ОСОБА_14 , знаходячись під господарством № 58 по вул. Польовій в с. Кобижча Бобровицького району.

Добровільну видачу сім-карток та мобільних телефонів підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Таким чином у судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, що проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_13 та ОСОБА_14 без ухвали слідчого судді не було, а дані особи добровільно, перебуваючи біля свого господарства видали сім-карти від мобільних телефонів та мобільні телефони, що підтвердив і слідчий ОСОБА_15 в судовому засіданні, допитаний як свідок, тому ухвала слідчого судді на проведення обшуку не була потрібна. Тому будь-яких порушень, пов`язаних з недоторканістю житла ОСОБА_13 . ОСОБА_14 у спосіб визначений КПК України під час досудового розслідування кримінального провадження не було і підстав визнавати дані докази недопустимими у суду не має.

Суд також вважає, що посилання обвинуваченого та не, що під час проведення особистого обшуку, в нього були вилучені спортивні брюки, футболка, труси, органами досудового розслідування були порушені норми КПК України, оскільки його обшук проводився без ухвали слідчого судді. Суд звертає увагу обвинуваченого на те, що дійсно до протоколу затримання обвинуваченого ОСОБА_4 в присутності понятих від 08.07.2020 року за участі захисника ОСОБА_11 було проведено обшук затриманого, під час якого на ньому виявлено та вилучено нижню білизну, в які він був одягнутий, а саме - чоловічі труси синього кольору, трикотажні, футболку сіро-біло-чорного кольору та шорти зеленого кольору, які було поміщено до спеціальних паперових конвертів. Згідно КПК України ухвала слідчого судді про обшук затриманої особи не вимагається. Як вбачається з ухвали слідчого судді від 10 липня 2020 року на вище вказані речі, в тому числі мобільні телефони накладений арешт з метою збереження речових доказів, які згідно постанов слідчого від 08.07.2020 року визнані речовими доказами. Таким чином відсутні будь які порушення КПК України, пов`язані з вилученням майна.

Відсутність на сім-картах та телефонах відбитків пальців не може свідчити про його не причетність до вчинення злочину, пов`язаного з відкритим викраденням мобільних телефонів. Крім того, як вказав слідчий ОСОБА_15 , який був допитаний в якості свідка, обвинувачений ОСОБА_4 зізнався у відкритому викраденні мобільних телефонів, сам вказав місце де знаходяться сім-карти та мобільні телефони, тому проведення дактилоскопічної експертизи не було потрібне.

Відповідно до досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, а саме протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення ОСОБА_10 , яка повідомила про те, що 07.07.2020 року близько 20.00 год. невстановлена особа чоловічої статі із застосуванням фізичного насильства вчинив відносно неї дії сексуального характеру без її добровільної згоди, про що були внесені відомості до ЄРД за №0000238 від 08.07.2020 з ч.1 ст. 152 КК України. У ході розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що після вчинення дій сексуального характеру, особа відкрито заволоділа двома мобільними телефонами ОСОБА_10 та було внесено відомості до ЄРДР за № 0000239 від 08.07.2020 з ч.2 ст. 186 КК України. Відповідно до постанови прокурора матеріали досудового розслідування об`єднані в одне провадження за №0000238 від 07.07.2020. Повідомлення про вчинення особою злочину, пов`язане з відкритим заволодінням мобільних телефонів надійшло на службу 102 в 21.05. 07.07.2020 від ОСОБА_10 . Таким чином твердження обвинуваченого про те, що обвинувачена не зверталася до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно неї грабежу не заслуговують на увагу.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом", дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 року в справі № 5-360/кс 15, слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, розглянувши всі зауваження сторони захисту, які зазначені вище та ті, на які вказувала сторона захисту у судовому засіданні, щодо необхідності визнання доказів у даному кримінальному провадженні недопустимими, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вищевказані докази, які надані стороною обвинувачення є належними допустимими, приймаються судом до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при зборі даних доказів не було встановлено, а позиція сторони захисту ґрунтується на суб`єктивній оцінці доказів по справі, яка в певній частині суперечить об`єктивному аналізу, викладеному вище щодо сукупності досліджених доказів, а також прийнятих висновків на підставі зазначеного аналізу.

За результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, про те, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними і допустимими і стороною захисту не спростовані. Порушення права на захист обвинуваченого на досудовому розслідуванні у судовому засіданні не встановлено.

Тому суд в основу доведеності вини обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні покладає не тільки показання потерпілої, яка неодноразово допитувалася в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого, давала послідовні покази, не змінюючи їх, наголошувала, що раніше обвинуваченого ніколи не знала і не бачила, підстав його обмовляти не було, не мала наміру за рахунок ОСОБА_4 збагатитися, свідків, сумніву у яких у суду не виникає, крім показань свідків ОСОБА_17 , яка є матір`ю обвинуваченого та ОСОБА_20 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, до яких суд ставиться критично, а також всі зазначені докази, які детально досліджені в судому засіданні в їх сукупності, які не містять логічних протиріч, підтверджують викладені фактичні обставини вчинення обвинуваченим протиправних дій, в яких його обвинувачують, а показання обвинуваченого на думку суду не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими. Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про непричетність його до вчинення злочину, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України, оскільки відсутні його біологічні сліди на тілі потерпілої ОСОБА_10 не відповідають дійсності та спростовуються висновком судово-молекулярної експертизи № СЕ -19-2-/23358 Б від 29.09.2020 відповідно до якої генетичні ознаки клітин і слідів сперми, виявлених у гінекологічному мазку з ділянки живота потерпілої ОСОБА_10 є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_10 . Крім того, як було встановлено висновком судової медичної експертизи №107 від 29.08.2020 у потерпілої виявлені тілесні ушкодження в області статевих органів, які могли бути заподіяні статевим членом по механізму тертя у строк 07.07.2020.

Крім того, суд у відповідності до ст. 22 КПК України, протягом тривалого часу, створював необхідні умови для реалізації обвинуваченим своїх процесуальних прав, шляхом задоволення клопотань як для виклику свідків та потерпілої так і для повторного їх допиту в судовому засіданні.

Таким чином, не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, ч.2 ст. 186 КК України суд розцінює таку позицію обвинуваченого в судовому засіданні, як спосіб виконання ним конституційного права на свій захист від обвинувачення та спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності. Тому на переконливу думку суду підстав для винесення виправдувального вироку в частині притягнення вище вказаного обвинуваченого до кримінальної відповідальності з підстав недоведеності та відсутністю складу злочину, за відсутністю належних та допустимих доказів у суду не має.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Таким чином, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинувачених, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеними пред`явлені обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачення і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.152 КК України, як вчинення ним дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням геніталій та будь-якого іншого предмету, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), що мало місце 07.07.2020 близько 20.00 години та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабежі) двох мобільних телефонів, що мало місце 07.07.2020 близько 20 години 30 хвилин, що належить потерпілій ОСОБА_10 , вчиненого повторно, маючи не зняту та непогашену судимість за ст. 185 ч.3 КК України.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального праовпорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх скоєння та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я - на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, поведінку в судовому засіданні, в ході якого постійно змінював свої показання.

В силу ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

В обвинувальному акті як обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КПК України зазначено вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. Дана обставина ззанчена стороною обвинувачення без об`єктивного дослідження крові обвинуваченого та його стану будь-яким іншим способом на час вчинення злочину, а грунтувалася тільки на непрямих доказах, взятих ізольовано, що не могло самостійно і достовірно підтверджувати факт перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, а тому мало лише ймовірний характер.

У відповідності до вимог ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Оскільки стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, суд не може визнати стан алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує його покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його вік, задовільний стан здоров`я, негативну характеристику з місця проживання, ніде не працює, відсутність джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачений раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі він знову вчинив злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості та злочин проти власності, що значно підвищує його суспільну небезпечність, відсутність обставин, які б пом`якшували його покарання, обставину, що обтяжує його покарання рецидив злочину, враховує висновок досудової доповіді,відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для обрання покарання не пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи наведені обставини, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене у санкції ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на максимальний термін та ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний термін із визначенням остаточного покарання з урахуванням норм ч. 1 ст.70 КК України.

Призначаючи такий вид та міру покарання, суд виходив із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити утримання під вартою.

Строк відбування покарання вираховувати з 08.07.2020 року. Також з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 підлягає зарахуванню у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Зняти арешт з речових доказів та майна відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.152КК України та ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
за ст. 152 ч.1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
за ст. 186 ч.1 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити утримання під вартою в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08.07.2020 року.З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 підлягає зарахуванню у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 26 005, 16 грн. за проведення судових експертиз.

Зняти арешт з речових доказів: нижної білизни (чоловічі труси) синього кольору трикотажні, чоловічої футболки сіро-білого кольору та чоловічих шортів зеленого кольору, що перебували у володінні ОСОБА_4 ; мобільного телефону марки Samsung SM-M205 FN/DS IMEI НОМЕР_2 IMEI НОМЕР_3 та мобільного телефону марки Nokia RM-1172 IMEI НОМЕР_4 IMEI НОМЕР_5 .

Речові докази:

труси потерпілої, мобільний телефон марки Samsung SM-M205 FN/DS IMEI НОМЕР_2 IMEI НОМЕР_3 , мобільний телефон марки Nokia RM-1172 IMEI НОМЕР_6 IMEI НОМЕР_5 , сім карти ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 , ТОВ «Лайфсел» абонентський номер НОМЕР_8 та ПрАТ «ВФ Україна) абонентський номер НОМЕР_9 -повернути потерпілій після вступу вироку в законну силу;

чоловічі труси синього кольору, футболку сіро-білого кольору, шорти зеленого кольору повернути власнику після вступу вироку в законну силу;

змиви з геніталій потерпілої, зразок слини потерпілої, змив з рук потерпілої, зразок слини ОСОБА_4 , залишки змиву з рук ОСОБА_4 , зразок крові ОСОБА_10 , зразок крові ОСОБА_4 , зразок блукального епітелію - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1

-