справа № 362/5108/21
провадження № 1-кп/362/686/21
ВИРОК
Іменем України
12.11.2021

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження № 0001263 від 19 липня 2021 року щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, українець, громадянин України, має не повну середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу статті 89 КК України (далі ОСОБА_3 )

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357, частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 185 КК України.

У судове засідання прибули:
прокурор ОСОБА_4 ;

потерпіла ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_6 .

Суд установив:
19 липня 2021 року близько 03:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , заради власного збагачення, виник злочинний умисел, який полягав у викрадені двох банківських карток Акціонерного Товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК") найменування юридичної особи іноземною мовою «RAIFFEISEN BANK JOINT STOCK COMPANY» ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , картка № НОМЕР_2 , IBAN: НОМЕР_3 , та картка для виплат № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 , які відкриті на ім`я ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 та перебувають в її користуванні.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить, та не спостерігає за його діями, перебуваючи за місцем проживання останньої, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківські картки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , які згідно з пунктом 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414 є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_5 , тим самим вчинив викрадення офіційних документів, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 1 статті 357 КК України як а саме викрадення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів.

Крім того, 19 липня 2021 року близько 03:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташоване адресою: АДРЕСА_2 , заради власного збагачення, виник злочинний умисел, який полягав у викраденні телефону марки «iPhone 4», планшета «Lenovo Tab M10 Plus 128GB» та фотоапарата «Саnon EOS 200D 18-55DC III Blak», які належали ОСОБА_5 .

Так, в подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить, та не спостерігає за його діями, зайшов до однієї із кімнат квартири в якій знаходилися телефон марки «iPhone 4», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи становить 1137 гривень, планшет марки «Lenovo Tab M10 Plus 128GB», вартість якого становить 4799 гривень 40 копійок, та фотоапарат марки «Саnon EOS 200D 18-55DC III Blak», вартість якого становить 8609 гривень 40 копійок, після чого таємно заволодів вказаними речами та покинув місце вчинення правопорушення.

В подальшому ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму в розмірі 14545 гривень 80 копійок.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До того ж, 19 липня 2021 року близько 03:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташоване адресою: АДРЕСА_2 , розробив злочинний план, який полягав у незаконному заволодінні автомобілем марки «Skoda Octavia А7», реєстраційний номер НОМЕР_7 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 Підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ», ідентифікаційний код НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_5 , згідно з дорученням компанії.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, повторно, маючи пряму мету на незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі потерпілої, для особистого пересування по м. Києву, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить, та не спостерігає за його діями, заволодів ключем від автомобіля, марки «Skoda Octavia А7», реєстраційний номер НОМЕР_7 , після чого залишив помешкання, вийшовши на вулицю.

Продовжуючи свій злочинний умисел, на подвір`ї поблизу будинку АДРЕСА_3 підійшов до вищевказаного автомобіля та, не маючи ні явного, ні уявного права на керування та розпорядження вказаним автомобілем, за допомогою ключа відкрив двері вказаного автомобіля, сів за кермо та привів в дію двигун за допомогою ключа від замка запалення, яким заволодів раніше, після чого попрямував в напрямку м. Києва з наміром використати його для проїзду до центрального залізничного вокзалу Київ-Пасажирський.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 протиправно заволодів транспортним засобом всупереч волі власника чи користувача.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортного засобу, вчинене повторно.

Окрім наведеного, 19 липня 2021 року в період часу з 04:50 по 05:27 годин ОСОБА_3 , знаходячись в місті Києві на Голосіївському проспекті, діючи умисно, повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння готівковими коштами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, скориставшись тим, що напередодні викрав банківські картки Акціонерного Товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК") найменування юридичної особи іноземною мовою «RAIFFEISEN BANK JOINTSTOCKCOMPANY» ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , кредитна картка № НОМЕР_2 , IBAN: НОМЕР_3 картка для виплат № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 які відкриті на ім`я ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 та перебувають в її користуванні, достовірно знаючи PIN-код від банківських карток, який напередодні дізнався від останньої, здійснив крадіжку з вищевказаних карток на загальну суму 139 162 гривень шляхом зняття грошових коштів з банківських карток № НОМЕР_2 , № НОМЕР_4 з банкоматів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Акціонерного Товариства «УКРСИББАНК», що розташовані за адресою: м. Київ, Голосіївський проспект, 118-К і 126, тим самим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_3 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно, що завдала значної шкоди потерпілому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, підтвердив встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини та пояснив, що проживав разом із потерпілою і 19 липня 2021 року, після сварки з останньою, у нього виник умисел на вчинення зазначених дій, який був реалізований у подальшому. Додав, що дійсно, заволодівши транспортним засобом, у подальшому залишив його та ключі та повідомив потерпілій координати місцезнаходження автомобіля. Щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілої та суду. Цивільні позови визнав у повному обсязі, зобов`язався вжити всіх можливих заходів для відшкодування завданої шкоди.

Представник потерпілого підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП- Рент» ОСОБА_7 направила клопотання про розгляд справи у її відсутності, цивільний позов підтримує та просить задовольнити; щодо покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засідання при обранні міри покарання поклалась на розсуд суду, позов підтримала.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 1 статті 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів, за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, та за частиною 3 статті 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, що завдала значної шкоди потерпілому, відповідно.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із такого.

Кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 357, та частиною 1 статті 185 є проступками, а кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 289 і частиною 3 статті 185 КК України, є тяжкими злочинами.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, обвинувачений зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , характеристика без негативних відомостей, є учасником бойових дій, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий в силу статті 89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Отже, суд уважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання:

за частиною 1 статті 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

за частиною 1 статті 185 КК України обмеження волі на строк один рік;

за частиною 2 статті 289 КК України позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;

за частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України остаточне покарання призначається судом шляхом часткового складання призначених покарань.

Остаточне покарання суд призначає у виді позбавлення волі на строк п`ять років і три місяці.

Суд уважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Ухвалюючи рішення щодо заявленого потерпілими цивільних позовів, суд керується нормами статті 128 КПК України, § 2 глави 82 підрозділу ІІ розділу ІІІ книги п`ятої Цивільного кодексу України, роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Так, представник позивача Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» - ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 2000 (дві тисячі) гривень майнової шкоди.

Потерпіла ОСОБА_5 подала цивільний позов в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 203 404,68 гривень і моральну шкоду в розмірі 95 000,00 гривень.

Як вже зазначено, обвинувачений у судовому засіданні цивільні позови визнав у повному обсязі, зобов`язався вжити всіх можливих заходів для відшкодування завданої шкоди.

Отже, перевіривши зміст заявлених позовних вимог вимогам закону, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Щодо сплаченого потерпілою ОСОБА_5 судового збору в розмірі 2307 грн. 60 коп. (т. 1, а.п. 68) суд звертає увагу на те, що згідно з пунктами 2, 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи та відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Указані правові норми належить застосовувати до позовів про відшкодування будь-якої шкоди (майнової та моральної), за яку відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом.

Виходячи з наведеного особи, які заявили цивільний позов у кримінальних провадженнях, звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Якщо судовий збір сплачений помилково, він підлягає поверненню у встановленому законом порядку, однак не може бути стягнений із засудженого.

Питання щодо повернення помилково сплаченого судового збору може бути вирішено в порядку виконання рішення суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі № 753/10992/19.

З урахуванням наведеного суд роз`яснює потерпілій ОСОБА_5 право звернутись до суду з питання щодо повернення помилково сплаченого ним судового збору в порядку, визначеному статтею 539 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, й ухвал слідчих суддів і суду, постановлених у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_3 затриманий 03 серпня 2021 року, йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який діє дотепер.

Отже, відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення за період з дня затримання по день набрання вироком законної сили включно.

Рішення щодо долі речових доказів суд ухвалює відповідно статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 128, 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України, та призначити покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді обмеження волі на строк два роки.

2. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначити покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді обмеження волі на строк один рік;

3. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, та призначити покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна;

4. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та призначити покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк три роки.

5. Шляхом часткового складання призначених покарань на підставі частини 1 статті 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і три місяці.

6. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення з 03 серпня 2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

7. До набрання вироком законної сили обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

8. Цивільний позов Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» задовольнити повністю.

9. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (ідентифікаційний код 25264533) матеріальну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

10. Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

11. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_10 ) матеріальну шкоду в розмірі 203 404,68 гривень і моральну шкоду в розмірі 95 000,00 гривень, усього в сумі 298 404 (двісті дев`яносто вісім тисяч чотириста чотири) гривні 68 копійок.

12. Речові докази:

12.1. автомобіль марки «Skoda Octavia А7», реєстраційний номер НОМЕР_7 , що належить «ВІП-РЕНТ», ідентифікаційний залишити у власності останнього;

12.2. диски формату «DVD-R», обсяг пам`яті 120 mіn / 4.7 GВ, фірми «TECH-LV», на яких знаходяться відеозаписи із камер відеоспостереження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1